(89) A. Bofill i F. Haas 465 



forma i per a donar- ne una bona representado gráfica (lá- 

 mina 2, figs. I4-I9J- 



Les dimensions osciMen entre 8'5 i 7 diám. i 4^5 i 3'5 alt. 



Un sol exemplar té: diám. 7*5, alt. 5 mil. 



Les principáis diferencies entre montserratensis i hetulonensis 

 consisteixen en que la última és generalment de menors di- 

 mensions, menys elevada superiorment, en qué 1' estriado de 

 la part superior és menys densa, menys regular i mes costi- 

 forme. D'aquests carácters es desprén que l'anteriorment citada 

 montserratensis de Sant Lloren^ és en certa manera intermitja 

 entre la montserratensis de Montserrat i la hetulonensis. 



Aquests fets indueixen a suposar que en la regió on viuen 

 les formes carenades de H. striata, regió que mes o menys 

 coincideix §mb la compresa entre el Llobregat i el Besos, cada 

 serra té una forma caracteristica i molt afine a la de les serres 

 immediates. Els dos extrems d' aquesta cadena de form.es re- 

 presentarien aleshores la montserratensis i la hetulonensis, ju- 

 dicant així que és impossible seguir la opinió de Thieux en 

 1. c, p. 38, que considera H. montserratensis com varietat de 

 Jacosta hetulonensis, essent aqüestes dues formes análogues i 

 equivalents a la H. striata harcinensis. 



Sens entrar en detalls sobre la naturalesa deis terrenys on 

 viuen aqüestes formes, ens veiem obligats a no abundar en les 

 idees de M. Thieux respecte de la calcifóhia de hetulonensis i 

 de la silicifóhia de montserratensis, ja que unes i altres s'han 

 trobat indistintament en terrenys calcaris, silicis o que partici- 

 pen d'ambdues naturaleses. 



40. Helix (Candidula) apicina Lamarck 



Helix apicina Lamarck, Anim. s. vert., VI, parte II (1823), p. 93. — 

 Dupuy, Hist. molí. France (1849), p. 233; lám. 12, fig. 10. — Bofill, 



