(177) ^- Bofill i F. Haas 553 



G avá ( M akiquer) . 



Castelldefels (Rosáis), molts exemplars. 



Vallvidrera (Salvañáj. 



Penya de Ca'n Rafel, a Vallirana (Boñll), i exemplar. 



Montserrat (Coronado); (Boñll), 5 exemplars; (Maluquer, 

 Serradell, Marcet). 



Entre Manresa i Berga (Anónim). 



Lo mateix que en nostres precedents estudis sobre la fauna 

 malacológica de les valls- pirenaiques catalanes, continuem aquí 

 la Cl. penchinati com una forma de Cl. crenulata, si bé no ig- 

 norem que es distingeix molt poc d'aquesta última. 



Deixant d'entre els carácters distintius els purament externs 

 i que caben baix la variació individual, resulta que Cl. penchi- 

 nati es distingeix per la longitud de son plec palatal superior, 

 que está mes prolongat mes enllá de la lunelda; pero com entre 

 nostres exemplars no n'hi ha cap que per la longitud de l'es- 

 mentat plec palatal superior correspongui a Cl. crenulata típica, 

 creiem prudent no considerar Cl. penchinati sinónima de Cl. cre- 

 nulata. 



Varis autors, com Hidalgo, Boñll i Salvañá, han citat amb 

 el nom de Cl. rugosa la forma que ara ens ocupa; pero tenint 

 a la vista els exemplars de Martorell i Boñll, que han originat 

 la corresponent citado de Hidalgo, podem assegurar que es 

 tracta de la Cl. crenulata penchinati. 



En quant a la cita de Salvañá, suposem amb molta proba- 

 bilitat que ell també, com tots els malacólegs barcelonins de 

 son temps, prengueren la forma de Bourguignat per Cl. ru- 

 gosa. A mes, no s'ha trobat aquesta última en tota la munta- 

 nya del Tibidabo, mentres que la penchinati abundava en 

 Sarria, localitat molt próxima a Vallvidrera: i diem abundava, 

 perqué han desaparegut els paratges on vivia junt amb Buli- 

 minus [Ena) ohscurus Müller i munió d'altres moMuscos allí 



