(217) A. Bofill i F. Haas 593 



segles del baix Llobregat, reunides per les transicions com pot 

 veure's en nostres figures 31-54 de la lam. 4. 



En altres localitats prevaleix una de les dues formes, pero 

 sempre viuen junt amb elles exemplars que tendeixen mes o 

 menys cap a l'altra forma draparnaudiana, sense arribar, no 

 obstant, a sa completa identitat. 



Pot dir-se, resumint, que la cadena entre A. simüis i A. ana- 

 tina existeix en totes les localitats, si bé no sempre amb tota 

 l'extensió. 



Les diferencies entre A. similis i A. anatina no son en es- 

 séncia molt grans: teñen comú el nombre d'anfractes, la forma 

 del peristoma i la naturalesa de llur epidermis; es distingeixen 

 per ésser A. similis mes globulosa, tenint, en conseqüéncia, 

 la sutura bastant profunda, l'úitim anfracte mes inñat, l'um- 

 bilic mes obert i 1' obertura mes alta, igualant a la mitat de 

 l'altura total de la closca; A. anatina, al contrari, és mes pro- 

 longada i té, en conseqüéncia, les voltes menys convexes, la 

 sutura menys profunda, l'umbilic menys obert, 1' obertura 

 menys alta, no arríbant a la mitat de l'altura total de la closca. 

 En resum, pot dir-se que les diferencies en la forma entre 

 ambdues amnícoles son conseqüéncia de la diferencia d' altura; 

 cosa análoga a la que passa amb moltes xeroñles, com hem vist 

 a r ocupar- nos d'aquest grup de moliuscos. 



Les amnícoles descriptes per Paladilhe, com A. maceana, 

 A. comfacta, A. spirata, A. sarahae son formes intermitges 

 entre els tipus draparnaudians, mentres que ^. emiliana és 

 una anella mes enllá del tipus similis de la ja esmentada ca- 

 dena de formes. 



La Aninicola roigiana Salvañá, de que donem la figura, 

 reprodúcelo d'individus de son autor (lám. 4, figs. 21-26), ha 

 quedat nomen nudum a l'igual que .4. monjoi Bourguignat, que, 

 segons diu Salvañá (62, p. 141), és idéntica amb A. roigiana. 



