•^o Institució Catalana d'Història Natural (22) 



la regió inferior de la vall, trobant-se'n ja pocs exemplars en 

 l'Hospici de Benasque, essent aquest el lloc més elevat on 

 s'ha recuUit; mentre que la forma odeca es presenta en pocs 

 exemplars des de més amunt de Benasc, augmentant en nom- 

 bre com més ens remuntem, disminuint aleshores la H. 

 hylonomia. 



Fagot, en són Cat. raz. mol. Essera, p. 7, per lapsus 

 inverteix els esmentats termes de distribució entre ambdues 

 formes en la vall, doncs atribueix a H. hylonomia les loca- 

 litats més elevades i a H. odeca les més baixes. 



Acceptem la denominació de H. odeca, perquè sa des- 

 cripció en el Prodr. malac. France, de Locard, és anterior 

 d'una pàgina a la de H. hylonomia. 



Congostos del Run (Haas). 2 exemplars de la forma hylo- 

 nomia, corni-clar amb faixa blanca (alt. 8; diàm. 12 mil.) 



Castejón de Sós (Bofill). 8 exemplars de hylonomia, dels 

 quals 7 de color corni més o menys rojenca amb faixa blan- 

 ca, i I corni-clara, amb faixa diàfana (dimensions quasi cons- 

 tants: alt. 9, diàm. i2'5). 



Benasque (P. Navàs). Tipu hylonomia, corni-clara, amb 

 indicis de faixa diàfana alt. 10; diàm. 14 mil.) 



Entre Benasque i aiguabarreig de Vallhiberna (Haas). 

 6 exemplars hylonomia, algun amb tendència a odeca; de 

 color corni-clara amb faixa blanca. (El hylonomia té alt. 9; 

 diàm. i3'5 mil.; el odeca, alt. 10; diàm. i2'5 mil.) 



Entre el aiguabarreig de Vallhiberna i Banys de Benasque 

 (Haas). 10 exemplars de forma intermitja entre hylonomia 

 i odeca. Corni-clara, sense faixa o amb vestigis de faixa dià- 

 fana (alt. entre 8 i io'5; diàm. entre 13 i 14 mil.) 



Banys de Benasque (Bofill, Haas). 44 exemplars de forma 

 intermitja entre hylonomia i odeca, dels quals n'hi ha 6 de 

 color corni amb faixa blanca, i els demés corni-diàfana, 



