26 Institució Catalana, d' Història Natural (i8) 



sola, amb major motiu, quan les descripcions són defectuoses 

 i no n'hi lia representació gràfica. 



Per tant, no les considerem amb valor suficient per a 

 assignar-les-hi la categoria d'espècies, agrupant-les entorn 

 d'Helicopsis striata (Muller). 



Fagot fa esment de ses sobredites espècies en la vall de 

 l'Essera, des de Campo fins a la vall d'Astós. Nosaltres pos- 

 seim el material de les següents localitats: 



Congostos del Run (Bofill), i exemplar que, segons les 

 descripcions, correspondria a H. campoensis (alt. 4'75; dià- 

 metre 7 mil.) Es diferencia de la descripció original per la 

 coloració, que no és blanca, sinó cendrosa espurnejada de 

 petites taques fosques (v. fig. esmentada). 



Benasque, camí de Campalet (Bofill). 27 exemplars. Entre 

 ells n'hi ha que són més o menys calcaris; altres són un poc 

 cornis, per qual motiu varia la coloració entre blanc-cendro- 

 sa amb petites taques fosques, i pardo-corni amb faixes més 

 menys continues i diàfanes. La forma varia molt, així en 

 altura com en diàmetre (alt. 4'5 a 6; diàm. 8 a 1 1 mil.) 



Vall d'Astós, cap al «Puente de Nieve» (Bofill). 3 exem- 

 plars que corresponen a la varietat minor de la oreina de 

 Fagot, i ofereixen iguals particularitats de coloració i de clos- 

 ca que les de Benasque (alt. 5'5; diàm. 10 mil.) 



21. Hèlix (Candidula) apicina ramburi Mabille 



Hèlix ramburi JVlabille, Rev. et Mag. zool. (i8ó8), w." i, p. 21. 



No havem recollit aquesta forma en la vall de l'Essera, 

 i per tant hem d'atendre'ns al criteri de Mabille, que con- 

 siderà aquesta forma com pertanyent al grupu de Candidula 

 apicina. 



