24 Institució Catalana, d'Història Natural (i6) 



Port de la Picada, vessant de l'Essera (Fagot). 2 exem- 

 plars no ben adults, però que semblen típics. 



Havem comparat exemplars procedents de la Vall d'Aran 

 (Bofill) i de la vessant espanyola del port de Salau (Fagot), 

 que no presenten cap diferència amb els de les localitats 

 avans esmentades. 



19. Hèlix (Candidula) carascalensis esserana Bourguignat 

 (Làm. II, figs. 3-5) 



Hèlix esserana Bourguignat, in Fagot, Cat. raz. mol. Essera (1888), p. 8. 



Aquesta forma és la que havem indicat al tractar d'H. ca- 

 i^ascalopsis, com particular del maciu de la Maladeta, qual 

 identificació oferí dificultats, perquè Bourguignat, que l'havia 

 recullit avans de l'any i858, fundà sa descripció en un exem- 

 plar d'altura un poc major que la que presenta ordinària- 

 ment l'H. esserana. Per això creiem convenient fer notar les 

 diferències més essencials basades en el nombrós material de 

 que disposem, acompanyant la corresponent figura. 



En efecte, H. esserana és més globulosa superior i infe- 

 riorment, arribant de vegades a adquirir una forma trocoi- 

 dal; l'últim anfracte menys dilatat i més inflat, amb l'angulo- 

 sitat perifèrica apenes visible, resultant, per tal motiu, 

 l'obertura més rodona; les rugositats són més grosses i estan 

 més aproximades; la coloració tira a tons més grisos, no ve- 

 jent-se la faixa perifèrica. 



És aquesta una forma que Germain, en el 11. c. , posa en 

 la sinonímia de YH. carascalensis, però nosaltres la conside- 

 rem com forma local de l'esmentada espècie, confinada al 

 maciu de la Maladeta. 



