(i5) Artur Bofill, F. Haas y J. B. d'Aguilar-Amat 23 



en les immediacions de Campo, i d'H. renei entre les valls 

 d'Astós i Vallhiberna. 



18. Helix (Candidula) carascalensis carascalopsis Fagct 

 (Làm. I. fig. 20; làm. II, figs. 1-2) 



Helix carascalopsis Fagot. Annal. malac. (1884), t. 2, p. 178. 



Estem de conformitat amb Fagot, respecte de les diferèn- 

 cies que existeixen entre H. carascalensis Férussac (Làm. II. 

 figs. 6-8) procedent de Gavarnie, segons exemplar de la colecció 

 Bofill, donat per l'ab. Dupuy, i la que ell donomina H. carasca- 

 lopsis; però eixes diferències — o sien l'umbilic més estret i en 

 part ocult per la vora columelar, l'espira més aplanada, l'últim 

 anfracte més ample i més dilatat amunt i més inflat de sota, 

 sa obertura més ovalada, ses estries més rugoses i menys 

 fines — que asigna a sa //, carascalopsis, opinem que no tenen 

 importància suficient per a erigir-la en espècie independent, 

 constituint més bé una forma local d'H. carascalensis, que 

 té sa àrea de dispersió en les muntayes que rodejen el maciu 

 de la Maladeta, en el qual existeix ademés un altra forma 

 local d'H. carascalensis, de la que aviat tractarem. 



Germain (Moll. France et rég. vois. (1913). t. 2, p. 109) 

 considera H. carascalopsis com sinònima d'H. carasca- 

 lensis. 



Entre el coll de Serra Negra i vall de Vallhiberna, entre 

 uns 2,300 i 2,400 met. alt. (Haas). 10 exemplars típics, amb 

 una faixa blanca en l'angulositat de l'últim anfracte (alt, 5 

 a 7; diàm. io'5 a i2'5 mil.) 



Port de Benasque (Fagot), 3 exemplars típics sense faixa 

 (alt. 7; diàm. 12 mii.) 



