(13) Artur Bofill, F. H:ias i J. B. d' Aguilar- Amat 



aquella té Tespira més elevada, el ombilic més obert, la 

 estriació més pronunciada, la coloració de un to un xic més 

 fosc, en lloc de blanca amb faixes. 



Fagot agrupa aquesta espècie entre les formes de H. nii- 

 bigena Charpentier: però. l'abundant material que posseim 

 no dóna lloc a dubtes de què correspon a H. ericetorum. 



Castejón de Sos (Bofill), i exemplar, jove amb faixes. 



Benasque (Bofill). 5 exemplars, blancs, d'ells dos amb 

 faixes (alt. 6'5 a yS; diàm. i3'5 a i5 mil.) 



Vall d'Astós en el «Puente de Nieve» (Bofill), 2 exemplars, 

 un d'ells amb faixa (alt. 7 a 8; diàm. 13 a 14 mil.) 



Entre Benasque i els Banys (Haas), i exemplar blanc, 

 sense faixes (alt. 6'5: diàm. 12 mil.) 



Banys de Benasque (Haas), i exemplar blanc amb faixes 

 (alt. 6: diàm. 12 mil.) 



Entre els Banys i l'Hospici (Haas), i exemplar blanc amb 

 faixes molt amples (alt. ó'S; diàm. i2•5 mil ) 



Hospici de Benasque (Fagot, Haas). 4 exemplars, amb 

 faixes (alt. 6 a 6'5; diàm. io'5 a 1 1 '5 mil.) 



Pla dels Estanys (Haas). 3 exemplars, entre ells dos amb 

 faixes (alt. 6; diàm. io'5 mil.) El que no té faixes recorda la 

 H. maladettce per la espira més elevada i lestriació més visi- 

 ble (alt. 6'5; diàm. 10 mil.) 



F'orat de Toro «Forao de Aiguallut» (Fagot). Un exem- 

 plar denominat per ell H. maladettce; és blanc, sense faixa, 

 amb espira un xic elevada, umbílic un poc dilatat i estriació 

 accentuada (alt. S'S: diàm. 11 mil.) Aguilar-Amat i Haas no 

 trobaren ni tan sols vestigis d'aquesta Hèlix en l'esmentada 

 localitat. 



En la col•lecció Rosals, actualment en el Museu Martorell, 

 hi ha també dos exemplars d'aquesta forma, procedents 

 igualment de la mateixa localitat, un completament igual a 



