VycMipování váčku svěřeno svalům, jež upevněny mezi basalním vrcholem váčku 

 a stěnou tělní. Jsou to obyčejné buňky svalové, vždy jádrem opatřené a k oběma koncům 

 v ose podélné protažené. 



Vzájemná regulace pohybu váčků téže strany svěřena tak zvaným svalům interfolli- 

 kulárním. Vždy jeden váček dorsalní a jeden ventralní na téže straně mají společným toliko 

 jeden sval interfollikularní, jenž tvaru jsa pásovitého mezi vnitřními stěnami váčků, blíže ku 

 stěně tělní jest umístěn. 



Dutina tělní. 



Dutina tělní Tubificidův rozdělena jest především dissepimenty čili septy, jež omezují 

 vnitřní prostory jednotlivých segmentů prostírajíce se vždy mezi stěnou tělní a rourou za- 

 žívací. Struktura těchto dissepimentů je dosti složitou. 



Složeny jsou především z vláken svalových rozmanitými směry procházejících. Ze- 

 jména jsou to svaly okružné těsněji ku rouře zažívací než ku stěně tělní probíhající; dále 

 jsou to vlákna svalová radiálně mezi stěnou tělní a rourou zažívací upevněná a konečně pře- 

 četné svaly dorsoventralně probíhající. Jinak pokryty jsou dissepimenty po obou stranách po- 

 vlakem peritonealním částečně jen prostory mezisvalové vyplňujícím. Vedle těchto dissepi- 

 mentů, dutinu tělní kolmo na osu podélnou dělících, existuje u Tubificidů podélné mesenterium 

 ventralní upevněné mezi cévou ventralní a břišní stranou roury zažívací. V mesenteriu tomto 

 probíhají též tak zv. spojné cévy nepárovité, sprostředkující spojení cévy ventralní se cévní 

 sítí střevní. Na řezech kolmých dá se dosti dobře dokázati i jeví se jakožto pojná membrána 

 se zřetelnými vtroušenými jádiy, aniž hranice buněk k jádrům patřící vyšetřiti se dají. 



Celou dutinu tělní vykládá buňkami svými tak zv. Peritoneum. Přikládá se přede- 

 vším na stěnu tělní, kryjíc v podobě pojivého povlaku podélnou vrstvu svalovou, pokrývá však 

 též dissepimenty, jak v předcházejícím pověděno bylo, a usazuje se dále na všech organech 

 v dutině tělní uložených. Vyjma na rouře zažívací, cévě dorsalní a na organech exkrečních, 

 kde podobu zvláštních jednobuněčných žláz na sebe bére, skládá se vždy z plochých, hvězdo- 

 vitých buněk, jež výběžky svými souvisíce, pojivou síť vytvořují, v níž jednotlivá, tmavě tinkcí 

 se barvící jádra jako uzly vystupují. 



Zajímavý jsou nade vše buňky lymphatické, volně v dutině tělní se posunující. 

 V době poslední zejména Kükenthal (36) jimi se obíral a zvláštní náhledy o povaze jich šířiti 

 se snaží. Vznik jejich sluší prý hledati na cévě ventralní a přívěscích její, odkudž později se 

 odlučují a na stěně tělní usazují, kdež zvláště v tak zv. prostorách lymphatických (Lymph- 

 räume) spůsobem amoebovitým se posunují. Později vycházejí buňky lymfatické i z těchto 

 míst, probíhají nějaký čas volně v dutině tělní a usazují se konečně na cévní síti střevní 

 a na cévě dorsalní, kdež přijavše záhadná tělíska žlutá, o nichž ještě později bude zmínka, 

 zvětšují objem svůj, proměňujíce se v jednobuněčné žlázy chloragogenní. 



Po nějakém čase odtrhují se i tyto žlázy chloragogenní a probíhajíce volně dutinou 

 tělní, podrobovány jsou nenáhle postupnému rozkladu, až pouhé shluky exkrementů předsta- 

 vují, jež pak bezpochyby oi-gány exkrečními na ven se dostávají. 



