■ 9 



vždy z velikých buněk hruškovitého tvaru, obsahujících v homogenním obsahu veliké jádro 

 se zřetelným jadérkem. Celkem upomínají buňky tyto na jednobuněčné žlázy orgánů exki"eč- 

 nich, z čehož souditi lze i na podobný jich mesoblastický původ. Proplétány jsou též jemnou 

 sítí hvězdovitých buněk peritoneálních, jež jako povlak na povrchu jich se táhne. - 



Oesophagus Tubificidů počíná hned za pharyngem. Vzhledem k tomuto odstavci 

 roury zažívací jest lumerr jeho značně zúženo, čím však dále oesophag postupuje, tím stává 

 se objem jeho mohutnějším, až v segmentu desátém dosti nenáhle v žaludek střevní přechází. 

 Pokud se histologické struktury oesophagu dotýče, jest tatáž jako u žaludku střevního, o čemž 

 doleji pojednáno bude. Pouze nutno podotknouti, že cévní síť jest na oesophagu velmi slo- 

 žitou, zejména v segmentu sedmém a osmém, jak v kapitole o cévním systému Tubificidův 

 podrobněji pojednáno bude. 



Žaludek střevní Tubificidů táhne se počínaje segmentem devátým až téměř na 

 konec těla, kdež v konečníku zakončuje. Mohutně jsa naduřen vyplňuje větší část jednotlivých 

 segmentů, na jejichž rozhraní vždy poněkud se zužuje, čehož jsou příčinou dissepimenty. Jinak 

 podléhá neustálému postupnému pohybu rythmickému, jemuž současně jest i podrobena céva 

 dorsalní na hřbetní jeho straně probíhající. 



Složitá histologická struktura stěn žaludku střevního jest následující: Stěna vnitřní 

 vyložena je především vířivým epithelem. Jednotlivé buňky tohoto epithelu střevního značně 

 jsou pi-otaženy, konec hoření lopatovitě je rozšířen, konec basalní zúžen téměř násadcovitě. 

 Jemně zrnitý obsah těchto buněk uzavírá veliké jádro umístěné blíže konce hořeního. Jádro 

 toto jest obyčejně tvaru oválního, často dosti i nepravidelného, i význačné je zejména hrubo- 

 zrnnýni svým chromatinem. 



Vedle obyčejného epithelu možno však konstatovati ve vnitřní stěně žaludku střev- 

 ního ještě dvojí elementy. Především jsou to nízké buňky nepravidelného tvaru, umístěné na 

 basi obyčejných buněk epithelialních i opatřených taktéž velikým jádrem, však na rozdíl od 

 jádra buněk obyčejných značněji se barvícím. Tato okolnost, jakož i jiná, že nelze na nich 

 pozorovati určitých brv vířivých, dá souditi, že nutno je považovati za elementy regenerují- 

 cího se epithelu střevního. / 



K elementům druhého spůsobu, ač mnohem řidčím, náležejí jednobuněčné žlázy, jež 

 nejnověji u některých Naidomorph podařilo se mně nalézti. Jsou to veliké kulovité buňky 

 vsunuté roztroušeně v epithel střevní i naplněné nad obyčej velikým, téměř celou buňku za- 

 ujímajícím jádrem. Na vylíčený tuto epithel střevní ukládá se sinus cévní, o němž podrobně 

 při soustavě cévní pojednáno bude, na sinus cévní pak následuje dvojitá vrstva svalová. Slo- 

 žena jest jednak z okružně probíhajících vláken (vnitřní vrstva svalová), jednak podélně se 

 táhnoucích (vnější vrstva svalová), vždy však jsou to elementy dosti nepatrné, jež toliko na 

 velmi jemných řezech bezpečně sledovati možno. Zevní stěna žaludku tvořena je konečně 

 vi'stvou žláz chlor ago genních. Jsou to veliké buňky tvaru hruškovitého, jež dosti rychle 

 zužují se ku své basi, kterouž na kapillarách sítě střevní jsou upevněny. 



Tyto žlázy naplněny jsou čirou tekutinou, ve které splývá značné jádro s jadérkem 

 zřetelným. Jinak však obsah jich naplněn je zvláštními elementy, dosud záhadnými. Jsou 

 vždy u větším počtu kol jádra každé buňky nakupeny, jsou tvaru čočkovitého, obdány pak 

 tuhou, všem reagencím dosud vzdorující a značně světlo lámající membránou. 



2 



