12 



stupují velmi zřetelně. U rodů Tubifex, Psammoryctes, Spirosperma (T. I. F. 3. jív,), 

 Bothrioneuron (T. I. F. 8. nt^i), jsou velmi krátký a téměř nepozorovatelný, ježto oba laloky 

 těsně ku stěně se přibližují, úplně skoro obě pásma nervová zakrývajíce. U rodů. Lophochaeta 

 (T. I. F. 4. la, K) a Limnodrilus(T. I. F. 7. Inlj) jsou konečně dva páry těchto pásem nervo- 

 vých přítomny, majíce za původ dvojité laloky přední. Jeden pak z obou párů těchto pásem 

 nervových lze pojmenovati párem vnitřním čili hořením, druhý pak párem vnějším čili dolením; 

 vždy pak vnitřní pár (La, Ij) a zároveň hoření bývá poněkud subtilnější, za to však na fibrilly 

 bohatší než pár vnější a zároveň dolní, kterýž bývá mohutnější a širší (Ib, l^), 



U Ilyodrila sluší se ještě dodatkem zmíniti o jednom páru pásem neiTových dosti 

 širokých (T. I. F. 1. ««o), jež pod oběma laloky předními z postranních okrajů uzliny mozkové 

 vybíhají a jež nejspíše považovati lze za větve oněch, která z laloků předních vycházejí. 



Laloky postranní mozkové uzliny Tubificidů podobně jako laloky přední též jsou pů- 

 vodci zvláštních větví nervových. U rodů Ilyodrilus (T. I. F. 1. vn^), Tubifex, Psam- 

 moryctes a Spirosperma (T. I. F. 3. nv^) jest to toliko jediný pár, jenž z laloků po- 

 stranních šikmo dolů ku stěně tělní se ubírá. U Lophochaety (T. I. F. 5) dělí se větev každého 

 laloku na dvě jiné: hoření (nv^), jež šikmo nahoru a dolení (vn^), jež šikmo dolů probíhá. 

 U rodu Lim no dril US dělí se každá z větví nervových buď též na dvě (T. L F. 7. nv\, 

 nv\, L. Claparědianus), buď na tři*) (L. Hoíf meisten). Rod Bothrioneuron (T. L F. 8.) 

 činí tentokrát výminku ve příčině větví nervových z laloků postranních vycházejících dosti 

 značnou, neboť laloky postranní postrádají tu obou větví nervových. 



Pokud se obou laloků zadních mozkové uzliny Tubificidů dotýče, tedy jedině t3'to ne- 

 dávají vzniku žádným větvím nervovým. 



Jak již při popisu uzliny mozkové Ilyodrila uvedeno bylo, upevňují se na ně svazy 

 cerebroparietální tvaru páskovitého a struktury jemně fibrillovité (T. L F. 1. 3. 4. 7. 8. 2>v). 

 U rodů Ilyodrilus, Tubifex, Psammoryctes, Spirosperma, Lophochaeta a Bo- 

 thrioneuron jsou přítomny pouze v páru jediném, u rodu Limnodrilus (T. I. F. 7. pu^, 

 pv^) jsou velmi mohutný, a z každého laloku zadního vybíhají však vždy dva svazy. 



Větévky nervové berou vznik svůj toliko z okraje předního mozkové uzliny Tu- 

 bificidů. Nelze však pozorováním dotvrditi, že by, pokud počtu jich se týče, vždy konstantně 

 vystupovaly. Často objevují se v jediném toliko páru, často též ve dvou párech, vždy však 

 sledování průběhu jich, jakož i pouhé určité rozpoznání jich s obtížemi spojeno bývá, neboť 

 vehni snadno zaměniti se dají s velikým počtem vláken svalových celou dutinu laloku čelního 

 skorém vyplňujících. Toliko o jedné větévce nervové možno tvrditi, že vždy stále na mozkové 

 uzlině Tubificidů je přítomna. Jest to ona větévka nervová, která ze středu okraje mozkové 

 uzliny všech našich Limnodrilů (T. I. F. 7. n) vybíhá a se spojuje se zvláštní uzlinou přeď- 

 mozkovou (ganglion praecerebrale, g) tvořenou několika velkými buňkami nervovými a vj'- 

 sílající opětně několik větévek menších ku stěně tělní. Týž nerv a touž uzlinu praecerebrální 

 nalezl jsem téměř u všech našich Tubificidův, ač ovšem v míře menší vyvinutou (T. I. F. 3. 4. n). 



Jest třeba nyní promluviti poněkud obšírněji o pásmu břišním, jež spojeno je 

 s uzlinou mozkovou párovitými kommissurami(T. I. F. 1.3. 8. com). Vybíhajíť ony po obou stranách 



*) Yiz Vejdovský, System etc. 



