15 



duje vrstva svalová. Vrstva tato na uzlině mozkové velmi slabě je vyvinuta, jevíc se jen jako 

 tenounké pásmo jemných fibrill; na pásmu břišním vždy jsem ji však sledovati mohl jako dvé 

 značných pásů struktury ůbrillovité, jež po obou stranách neurochordu, o němž dole řeč 

 bude, se táhnou. Svaly tyto, zdá se, že i Nasse pozoroval, zaměňuje však je za cévy pásma 

 nervového, jež však nikdy, pokud přesvědčiti jsem se mohl, u Tubificidů se nevyskytují. 



Pod vi'stvou svalovou patrným je neurilemma vnitřní jako jemná membranovitá 

 pochva substanci vláknitou i buňky nervové jednak obejímající, jednak částečně oddělující. 

 Pokud buněk nervových se dotýče, chovají vždy v jemně zrnitém obsahu veliké chromatinovou 

 substancí naplněné jádro, i obráceny jsou výběžky svými k substanci vláknité, kamž, jak na 

 příznivých praeparátech dokázati mi bylo možno, jemným stromovitým spůsobem se rozvět- 

 vují. Substance vláknitá složena je z jemných fibrill beze vší struktury buňkovité, probíhají- 

 cích v uzlině mozkové směrem celkem příčným v pásmu pak břišním směrem podélným. Dů- 

 ležitým jest konečně v pásmu břišním probíhající neuro chord (T. I. F. 1 — 9 n, nr) tak 

 důkladně v díle prof. Vejdovského popisovaný. U našich Tubificidů, pokud jsem jich zkoumati 

 mohl, skládá se vždy ze tří rour, z nichž prostřední jest nejmohutnější. Struktury je vždy 

 jemné, z útlého pojiva složené, aniž nějaké zřetelné složení buněčné za všech okolností na 

 jevo vystupuje. 



Soiastava cévní. 



Soustava cévní Tubificidů značně jest složitou. Jednak složením svým ukazujíc na 

 skupiny nižší, jinak však ve mnohém na skupiny vyšší připomínajíc, dle dvojího typu zdá 

 se býti tvořena. Cévní soustavu rodu Ilyodrilus rozhodně nutno klásti do typu prvého, na 

 apparát cévní Naidomorph značně připomínajícího, cévní soustavu rodů ostatních do typu 

 druhého. Přihlédněmež nejprve tedy k organisaci cévní soustavy u Ilyodrila (T. II. F. 9.). 



Hlavní oddíl soustavy cévní sestává tuto opětně z cévy dorsalní i ventralní a z cév 

 postranních. Céva dorsalní (cd) táhne se nad rourou zažívací od zadního konce tělního až do 

 segmentů oesophagealních, kdež od roury zažívací se odděluje a nepokiyta více žlázami chlo- 

 ragogenními, volně segmenty pharyngealními až do laloku čelního probíhá, kdež před uzlinou 

 mozkovou se rozštěpuje a s oběma větvemi cévy ventralní se spojuje (vv). 



Obě tyto cévy pod pharyngem probíhajíce brzy (v segmentu třetím) v cévu ventralní 

 (cy) se spojují, jež pak volně až k zadnímu konci tělnímu směřuje. Mimo kommunikace v la- 

 loku čelním spojeny jsou však obě cévy celým systémem cév postranních, což zvláště v zadní 

 části laloku čelního a v segmentech pharyngealních velmi patrným se jeví. Z obou cév vy- 

 chází tuto po každé straně větší počet větví postranních, jež opět mnohonásobně se rozvětvují 

 a velmi složitou síť cévní vytváří, která i integument větévkami svými protkává. V následu- 

 jících segmentech, totiž ve čtvrtém až devátém, spojena jest céva dorsalní s cévou ventralní 

 vždy jediným toliko párem (2.-7.) cév postranních, jež před zadním dissepimentem každého 

 segmentu z cévy dorsalní vycházejíce postupem do zadu naduřují, až ve třech posledních ze 

 jmenovaných segmentů jsou nejvýznačnějšími, podobajíce se tak oněm naduřelým cévám po- 

 stranním (tak zv. srdcím) přicházejícím u ostatních rodů Tubificidů. Popisované tuto cévy po- 

 stranní neústí však jednoduše v cévu ventralní. 



