Dosti značná komplikovanost hlavních cév apparatu cirkulačního stává se ovšem ještě 

 složitější přistoupením cév postranních, rozmanitá spojení mezi cévami hlavními sprostředkujících. 



Nebéřeme-li ohledu na uvedený již spůsob spojení mezi cévou ventralní a subintesti- 

 nalnf, lze v přední části tělní konstatovati celkem dva spůsoby spojení cév hlavních: jednak 

 mezi cévou dorsalní a ventralní, jednak mezi supraintestinalní a ventralní. Prvý spůsob spojení 

 poznati lze v segmentu druhém až sedmém. V každém z tuto uvedených segmentů vybíhá 

 z cévy dorsalní jeden pár cév postranních (1 — 6), dosti útlých, jež v dlouhém průběhu po 

 několika jednak karakteristických, jednak nahodilých otočkách buď ve vidlici ventralní (v segm. 

 2 — 3), buď v samu cévu ventralní ústí (v segmentu 4 — 7). Spůsob spojení druhého nastává 

 v segmentu osmém, ač obě. cévy postranní, jimiž tento spůsob spojení prováděn je, ničím od 

 předcházejících cév postranních lišiti se nezdají leda mohutností a pulsací svou. Staří autoři 

 tímto předmětem se obírající nazývali tyto cévy postranní srdcem, čímž naznačiti se mělo 

 výlučné jich postavení mezi ostatními cévami postranními. Ač názvu tomuto nelze nijak 

 správnost přiznati (příslušíť jediné celé pulsující cévě dorsalní), přece nutno přiřknouti oběma 

 cévám skutečného postavení výlučného mezi ostatními cévami postranními. Vznikajíť totiž ni- 

 koliv z cévy dorsalní, nýbrž z cévy supraintestinalní, jež v segmentu osmém značně naduřivši 

 dává vznik dvěma mohutným naduřelým cévám (I, I2) postranním, jež v přestávkách neustále 

 pulsujíce po krátkém průběhu s cévou ventralní se spojují. Přítomnost tohoto spůsobu spojení 

 cévního je pro soustavné postavení Tubificidů dosti důležitá, neboť tím stává se jich systém 

 cévní dosti příbuzným systému cévnímu některých rodů exotických Lumbricidů (Urochaeta, Peri- 

 chaeta, Pontodrilus, Titanus), kde dle podrobných pozorování Perrierových *) jednak totéž spo- 

 jení mezi cévou supraintestinalní a ventralní (Per i chae ta, urochaeta), jednak poněkud po- 

 změněno mezi cévami dorsalní, supraintestinalní a ventralní (Pontodrilus, Titanus) přichází. 



K popsanému právě rozdělení apparatu cévního v předních segmentech tělních u L 0- 

 phochaety dlužno připojiti některé dodatky, kteréž ostatních rodů domácích našich Tubiíi- 

 cidů se dotýkají. 



Tak nerozdělené, jednoduché cévy postranní v segmentech pharyngealných vy- 

 skytují se typicky jen u Lophochaety, u ostatních rodů domácích zejména v prvních seg- 

 mentech pharyngealních mnohonásobně jsou rozvětveny, tvoříce přečasto složitou síť nikoliv 

 nepodobnou oné, kterou u Ilyodrila jsme byli vylíčili. Pokud se postranních cév pulsujících 

 dotýče, přichází jeden pár jich u rodů Tubifex, Psammoryctes a Spirosperma, 

 dva páry, to v segmentu sedmém a osmém, vyskytují se pouze u rodů Limno- 

 drilus a Bothrioneuron (T. II. F. 5, Ij_2, IIj-j). V tomto druhém případě nutno ovšem 

 pošinouti spojení kapillarovité cévy ventralní s prvním párem těchto cév o jeden segment 

 v před ; organisace ostatního cévstva nedochází tím však nijaké změny sledujíc úplně týž typ, 

 jaký u Lophochaety právě byl vylíčen. 



V řádcích předcházejících popisovaný systém cévní veškerých rodů našich Tubificidů 

 dotýkal se pouze rozdělení apparatu cirkulačního v předních segmentech tělních, totiž v la- 

 loku čelním a v sedmi segmentech po tomto následujících ; zbývá tedy vylíčiti poměry cévstva 

 v ostatních segmentech tělních. Především nutno se zmíniti o postranních cévách v segmentu 

 devátém až jedenáctém. Cévy tyto neliší se patměji od postranních cév segmentů předních, 



*) Etudes sur les Lombriciens terrestres. III. IV. Arch. de zool. exp. et gén. 1874, 1881. 



3 



