23 



Orgány exkreoni. 



Dle theorie prof. Vejdovského nutno u oligochaetů vůbec trojí druh orgánův ex- 

 krečních rozeznávati: orgány exkreční embryonální, orgány exkreční trvalé a orgány exkreční 

 pohlavní. 



U embryonů povstává a funguje nejprve párovitý exkreční orgán embryonální, 

 jenž umístěn jest v segmentu prvém čili hlavě, v ostatních pak segmentech trupových vzni- 

 kají později exkreční orgány trvalé. Exkreční orgán embryonální degeneruje záhy, již v době 

 embryonální, po něm však degenerují později v červu již dospívajícím párovité orgány exkreční 

 trvalé několika předních segmentův, u Tubificidů prvních šesti segmentův. 



Počíná-li červ býti pohlavně dospělým, degenerují konečně i orgány exkreční trvalé 

 v segmentech pohlavních (u Tubificidů v segmentech desátém a jedenáctém) a na místě těchto 

 vznikají samostatně vývodní kanály, chámovody a vejcovody žláz pohlavních. 



V této části našeho pojednání promluviti chceme především o definitivních orgánech 

 exkrečních. 



Počínaje sedmým segmentem, uloženy jsou orgány tyto u veškerých domácích Tubifi- 

 cidů ve všech segmentech následujících, vyjma segmenty desátý a jedenáctý, je-li červ po- 

 hlavně dospělým. V každém ze segmentův funguje vždy jeden pár těchto orgánův i jest po- 

 chopitelné, že v segmentech zadních, tam, kde segmenty nejmladší ve stadiu téměř embryo- 

 nálním se nacházejí, jest i stav působících zde orgánů exkrečních podle toho méně dokonalý, 

 neb vůbec na stupni embryonálním se nachází. Však dosti často nalézti lze případy, že 

 i v segmentech předních jeden z orgánů exkrečních nepatrněji jest vyvinut nežli druhý; 

 zvláště chodba vývodní takového orgánu značně bývá zkrácena, jindy pak nálevka vířivá od- 

 chylně zde upravena. Spořeji, ač u všech téměř našich rodů případ ten pozorován bývá, dege- 

 neruje v některém segmentu jeden z orgánů docela a veškerá činnost exkreční omezena na 

 zbývající orgán druhý. Nápadno konečně jest a obzvláště v zadních segmentech sledovati se 

 dá, že celá řada orgánů exkrečních jedné strany značněji méně jest vyvinuta, nežli řada těchže 

 orgánů strany druhé. 



Nejmohutněji a nejdokonaleji vyvinuty jsou orgány exkreční prvních segmentů, jež za 

 segmenty pohlavními následují. Proto také hodí se zde orgány exkreční nejlépe k studiu po- 

 drobnému a to pokud celé organisace i průběhu se dotýče. V pravdě jsou orgány exkreční 

 Tubificidů tělesem velmi složitým, v mnohém ohledu na orgány exkreční vyšších skupin upo- 

 mínajícím, i bylo mi zvláštní píli při studiu jich vynaložiti. Sledoval jsem je téměř u všech 

 našich domácích rodů i podařilo se mi ve všech případech složitý a zajímavý jich průběh 

 spolehlivě vyšetřiti. Přikročím tudíž k popisu průběhu celého orgánu exkrečního, jak jsem jej 

 ku př. u Lophochaeta ignota sledovati mohl (T. 11. F. 10). 



Počíná pak orgán exkreční nálevkou (n), trčící v předním dissepimentu (dis) a ote- 

 vírající ústí své vířící v segment předcházející. Na distalním konci svém sužuje se nálevka 

 v chodbu (chv), jež nyní řadu karakteristických oklik tvoří. K vůli jasnosti celého popisu 

 a k vůli stručnosti bude mi nazývati směr chodby, jež k zevnějšímu otvoru orgánu exkreč- 

 ního se blíží, směrem centripetalním, směr pak chodby, jež od otvoru se vzdaluje, směrem 

 centr ifugalním. Chodba vývodní vyšedši z nálevky vířivé postupuje nejprve směrem 



