27 



u Tířivé nálevky rodu Bothrioneuron (T. IV. F. 6. n). Plocha těchto buněk obrácená 

 v iumen nálevky pokryta jest vždy skupinou čile vířících brv. 



Chodba vývod ní povstává původně jako řada buněk, jež později pak chodbou víři- 

 vými brvami opatřenou jsou provrtány. V době, kdy orgán exkreční dospělým se stal, nelze více 

 rozeznati buněk chodbu vývodní tvořících, jsouť značně sploštělé a protahujíce se, splývají 

 mezi sebou tak, že v stěnách chodby vývodní pozorovati možno pouze tenměji konturovaná 

 jádra po obou stranách často střídavě uložená a značnými mezerami plasmatickými od sebe 

 oddělená. Odchylku, pokud se struktury chodby vývodní dotýče, tvoří část žláznatá, kde 

 původní, chodbu tvořící buňky jsou nejen zachovány, nýbrž i značněji zveličeny. Sestávat část 

 žláznatá z velikých buněk žláznatých, chovajících v zrnitém, světlo lámajícím obsahu svém 

 značně veliké jádro. Pokud se odstavce ampullovitého dotýče, neliší se struktura jeho 

 stěn od struktury stěn chodby vývodní, ačkoliv od ní tou okolností význačnou se liší, že vnitřní 

 povrch stěn odstavce nevíří. 



Jak již při popisu průběhu chodby vývodní bylo podotčeno, souvisí jednotlivé partie 

 chodby vývodní mezi sebou pojivem peritoneálním, jehož jedna část však modifikuje se ve 

 veliké, hyalinním obsahem naplněné a veliké jádro uzavírající buňky, funkce dosud dosti záhadné. 



Vzhledem ku struktuře váčku stažitelného možno i tu konstatovati, že původní 

 epithel, stěny jeho vykládající, splynul mezemi buněk svých, jež na dospělém váčku pouze jádry 

 svými jsou rozeznatelný. Jemnou okružní vrstvu svalovou, stěny obdávající, těžko jest někdy 

 dokázati, což ještě nejlépe se zdaří na velikých váčcích exkrečního orgánu Psammorycta. 



Zbývá ještě doložiti, že dle Nassea orgány exki'ecni Tubificidů zásobovány bývají 

 cévami původ svůj z cévy ventrálnl majícími, s níž prý ostatně také povlakem žláznatým sou- 

 visí, což však obé patrně na nedostatečném, často zajisté velmi mylném pozorování se zakládá, 

 neboť vždy a u všech mnou pozorovaných forem Tubificidů bylo mně se přesvědčiti, že orgány 

 exkreční úplně neodvisly jsou od cévy ventrální a její domnělých přívěsků. 



Orgány pohlavní. 



Pravá povaha žláz pohlavních po dlouhý čas nebyla poznávána; tak zejména žlázy 

 samčí zaměňovány přečasto s vaky chámovými. Ray Lankesterovi přísluší zásluha, že 

 prvý pravé žlázy pohlavní rozpoznal. Ü všech rodů čeledi Tubificidův, kteří jako ostatní Oli- 

 gochaeti jsou hermafrodi+y, obě žlázy umístěny jsou ve dvou po sobě následujících segmentech, 

 a to varlata v segmentu desátém, vaječníky v segmentu jedenáctém (T. II. F. 12.). 



Žlázy chámové jeví se nám jako párovitá tělesa obrysu nepravidelného, zavěšená po 

 obou stranách roury zažívací na předním dissepimentu segmentu desátého. Základní substancí 

 těchto žláz jest plasma jemně zrnité, v němž uložena jsou přečetná jádra opatřená jadérky. 

 Ve vývoji pozdějším kupí se plasma kol jednotlivých jader, jakož i obdává se blanou buněčnou. 

 Způsobem tímto povstávají mateřské buňky chámové, kteréž po shlucích se odtrhují a do vaku 

 chámového padají, kdež zajímavý proces Spermatogenese prodělávají. 



Žlázy vaječné, jež zároveň s varlaty se vyvíjejí, o něco později však dospívají, upev- 

 něny jsou v podobě párovitých těles opětovně po obou stranách roury zažívací na předním 



4* 



