28 



dissepimentu segmentu jedenáctého. Tvarem i složením svým podobají se varlatům, liší se 

 však většími jádry v základní zrnité plasmě uloženými. Tato jádra těsně se k sobě tísníce, 

 značně zatlačují základní substanci plasmatickou. Teprve později kupí se kol jednotlivých 

 jader zřetelnější dvůrky protoplasmaticke, jež, když do jistých rozměrů byly vzrostly a patrnou 

 jemnou blánu buněčnou kol sebe byly vytvořily, představují nám jednotlivé, prvotné buňky 

 vaječné. Pokud se dalšího vývoje těchto buněk dotýče, nastává značný rozdíl ve vývoji jejich 

 ullyodrila na straně jedné a u ostatních rodů našich Tubificidů na straně druhé. 

 Tak u Ilyodrila kupí se jednotlivé buňky vaječné ve shluky, jež zaškrceninami od sebe se od- 

 dělují, čímž vaječníky tvářnosti hroznovité nabývají. Na to odtrhují se jednotlivé skupiny (T. IV. 

 F. 5.) od vaječníků, padají do dutiny tělesné i vsunují se do vaku vaječného, kdež další pro- 

 měně podléhají. V každé skupině vyvinuje se toliko jediná buňka (T. IV. F. 4.) ve vajíčko; 

 objem její se zveličuje, blána žloutková stává se patrnější a jeroně zrnitý obsah zaměňuje se 

 kuličkami žloutkovými, ostře světlo lámajícími, jádro pak polohu nikoliv již centrální zaují- 

 mající objevuje se jen jakožto pouhá skvrna, jejíž strukturu teprve reagenciemi rozpoznati lze. 

 Ostatní buňky skupiny degenerují ponenáhlu, i obsah jich resorbován jest dorůstajícím va- 

 jíčkem. Porovnáme-li vývoj vajíčka Naidomorph, Chaetogastridův a Enchytraeidův 

 s popsaným tuto vývojem vajíčka u Ilyodrila, bude patrno, že v obou případech dle téhož 

 typu se děje, což ovšem vysoce jest důležito v ohledu phylogenetickém, označujíc Ilyodrila 

 jakožto tvar přechodný. Zajímavo jest dále, že tento spůsob vývoje vajíčka již Katzel, 

 Lankester a nověji Nasse pozorovali. Všichni tito autoři domnívali se však před sebou 

 míti pouhého obyčejného Tubifexa i jednak zjev ten za atavismus (Katzel), jednak za process 

 pathologický vykládali. Prof. Vejdovský v díle svém velmi podrobně vyličuje tentýž odchylný 

 způsob vývoje vajíčka Tubificidův, i končí úvahu svou závěrkem, že tu zajisté zcela o novou 

 formu jednati se bude. Tato domněnka skutečně se také potvrdila, když podařilo se mi kon- 

 statovati, že Tubifex coccineus (T. rivulorum var. coccineus), na němž Vejdovský právě 

 dotyčný odchylný vývoj vajíčka byl pozoroval, jest identickým s naším Ilyodrilem. 



Druhý spůsob vývoje sleduje vajíčko všech ostatních rodů našich Tubificidů. Prvotné 

 buňky vaječné nekupí se ve vaječnících ve shluky, aniž ve shlucích odpadávají, nýbrž veškeré 

 buňky vaječníků určeny jsou k tomu, aby ponenáhlým růstem v definitivní vajíčka se vyvinuly. 

 Tak na uzrálém vaječníků vždy pozorovati jest několik buněk, často v řadě za sebou násle- 

 dujících, jež nápadným vzrůstem svým vynikajíce, v definitivní vajíčka vyvíjeti se počínají. 

 Však vzrůst ten vždy děje se samostatně a nikdy na úkor buněk sousedních a vždy dorůsta- 

 jící vajíčka, když byla jistých rozměrů dosáhla, padají toliko jednotlivě do vaku vaječného, 

 když normálně dorostše, k východu z těla se připravují. Tomuto spůsobu vývoje podléhají 

 vedle vajíček Tubificidův i vajíčka všech skupin vyšších, i jest patrno, že jest jednodušším,' 

 však nikoliv snad původnějším spůsobu prvého. 



Předem již pověděno bylo, že mateřské buňky chámové i buňky vaječné shromažďují 

 se ve zvláštních vacích, aby konečnému stupni vývoje podrobeny byly. Oba vaky povstávají 

 v době pohlavnosti, a to tím spůsobem, že hoření části zadních dissepimentu segmentů desá- 

 tého a jedenáctého počínají se vychlipovati, až průběhem dalším dvé dlouhých do sebe vsu- 

 nutých vaků vytvořují. Prvý z vaků jest vakem chámo vým (T. II. F. 4. vch), druhý vakem 

 vaječným (T. I. F. 4. vav). Oba vaky otevřeny jsou v dutiny dotyčných segmentů, odkudž 



