33 



Vejdovského, jenž v díle svém obšírně o struktuře spermatophoru pojednává. Především 

 nutno na každém spermatophoru Tubificidů rozeznávati: osu vnitřní (T. III. F. 6. oc), jež 

 z hrubě zrnité hmoty se skládá a v níž uloženy jsou stlustlé přídy vláken chámových. Na 

 tuto vrstvu klade se vrstva vnější (ou), značně široká a z hyalinní utuhlé hmoty tvořená. 

 Jednotlivá vlákna chámová vyšedše z vi"stvy centrální ukládají se ve vrstvě zevnější smei'em 

 vždy mezi sebou rovnoběžným i vyčnívají toliko konci svými nad povrch spermatophoru. 

 Tímto spůsobem jest povrch spermatophoru jakoby obrvený, čím spermatophor stává se ne 

 nepodobný nějakému cizopasníku, za jakéhož také od samého Claparěda považován byl 

 (P a c h y d e r m o n). K tomuto náhledu přispěla ostatně i ta okolnost, že povrch spermatophoru 

 víří volnými konci vláken chámových, tak že spermatophory, když za čerstva ze schránky chá- 

 mové byly vypreparovány, jsou schopny ve vodě na sklíčku po krátký čas se pohybovati. 

 Vzhledem ku spermatophorům u Spirospermy nutno ještě zvláštní poznámku přičiniti. 

 Vnější vrstva spermatophoru nepřikládá se totiž rovnoběžně k ose vnitřní, nýbrž otáčí se 

 kolem této spirálovitě, jak to ve shodě s Eisenem u všech spermatophoru rodu Spiro- 

 sperma mnou zkoumaných konstatovati jsem mohl. 



Pokud se spermatophoru dotýče, činí rod Ilyodrilus opětovně pozoruhodnou od- 

 chylku ode všech ostatních rodů našich Tubificidů. Jako totiž postrádal rod tento penisu 

 a žlázy lepivé, tak také nemá žádných spermatophoru. Právě nepřítomnost žlázy lepivé, jež, 

 jak pozorování prof. Vejdovského ukázala, původcem jest alespoň centrální vrstvy sperma- 

 tophoru, podmiňuje i nepřítomnost spermatophoru. Proto marně pátráme ve schránce chámové 

 Ilyodrila po tělesech, jež by na spermatophory poukazovati se zdála, vždy však nalézáme je 

 naplněny velikými chomáči jednotlivých vláken chámových. Tato znamenitá odchylka při- 

 bližuje však opět Ilyodrila ke skupinám nižším, u kterých, jak četnými badately dokázáno 

 bylo, nikdy pravé spermatophory se nevyskytují. 



Z orgánů pohlavních zbývá na konec pojednati ještě o vej covodech. Otázka vejco- 

 vodů dlouho zůstala nerozřešena. Mělo se zejména za to, že produkty žláz samicích odcházejí 

 týmž otvorem, jako produkty žláz samčích. Tak ku př. Eisen vedle penisu i pochvy penisové 

 kreslí zvláštní ovidukty, jimiž vajíčka na venek vycházeti mají. Teprve v době poslední po- 

 ukázal obzvláště prof.Vejdovský na nemožnost společného otvoru obou žláz pohlavních, však 

 otázka pravých vejcovodů zůstala částečně nerozhodnuta. Při svých studiích annulatologických 

 věnoval jsem předmětu tomu pozornost největší i podařilo se mi u většiny našich Tubificidů 

 nalézti skutečně pravé vejcovody. Že tak dlouhou dobu pravá povaha jejich nepoznána zůstá- 

 vala, přičítám zejména té okolnosti, že ze všech orgánů pohlavních vejcovody objevují se nej- 

 později. Nejsnáze pozorovati možno orgány tyto u Ilyodrila, kde jednak dříve než u ostat- 

 ních mnou pozorovaných rodů se objevují, jednak značných rozměrů dosahují. Představujíť 

 u tohoto rodu dvě veliké, široké nálevky (T. III. F.3.A,B) těsně v dissepiment zadní jede- 

 náctého segmentu vetknuté. Vyloženy jsouce velikými buňkami epitheliálními, víří velmi čile, 

 nemajíce pak speciálního vývodu, přiléhají těsně ku stěně břišní i ústí zúženým koncem svým 

 zadním bezprostředně na venek, hned za rozhraním segmentu jedenáctého a dvanáctého a da- 

 leko před štětinami břišními. Oba otvory vývodní, jimiž vejcovody na venek jsou znatelný, 

 jsou veliké a okrouhlé. Velikost těchto otvorů, v němž ostatně brvy vířivé neustále se miho- 

 tají, může dovolně se zúžiti častými kontrakcemi, kteréž souditi dají na vrstvu svalů vejco- 



5 



