14 2. Dr. F. Počta: 



216. 1887. Ph. Počta. Kritisches Verzeichniss der Rudistenliteratur : Sitzgsber. köngl. böhm. 



Gesell, der Wiss., str. 412. 



217. — H. Douvillé. Sur quelques formes peu connues de la famille des Chamidés: 



Bull, de la soc. geolog. France. Serie III. Tome XV, str. 756. 



218. 1888. F. Roemer. Ueber eine durch die Häufigkeit hippuritenartiger Chamiden aus- 



gezeichnete Fauna der oberturonen Kreide von Texas: Dam es und Kay ser 

 Palaeontologische Abhandlungen. 



219. 1889. Kra mb erger Gorjanovic. Ueber einen tertiaeren Rudisten aus Podsused bei 



Agram. *) 



2. Dějepisný nástin poznáni českých rudistů. 



První zmínka o rudistech v Cechách se vyskytujících děje se ve znamenitém díle 

 učeného jezovity B albín a (L. 1.). V okolí Kutné Hory lámal se před dávnými léty kámen, 

 jehož také použito ku stavbě kostela sv. Panny Barbory. Kámen ten jest hi-ubozrný pískovec 

 a chová v sobě množství úlomků radistových (druhu Radiolites Sanctae Barbarae), kteréž po- 

 dobají se následkem mřížoviny zevnější vrstvy skořápkové na průřezích svých zlomeným kostem. 

 Dotyčné místo u Balbína (Liber I. Caput L str. 116.) zní v překlade : „V Kutné Hoře a v okolí 

 jejím uzříš často kameny, jež jakoby srostly ze směsi lidských kostí, z částí žeber, ohbi ko- 

 leních, ramen a noh ve skálu stvi-dlých ; jsou některé, které z lastur a plžů sestávati a skládati 

 se zdají; z množství kamena druhu takového sestává sedlecký a dále i sv. Barbory chrám 

 v Kutné Hoře zvláště pokud stěn a podlahy se týče. V šatně svaté čili v saki-istii sv. Barbory 

 lze zříti náhrobní kámen kostem lidským tak podobný, že se mnozí při prvním pohledu na 

 něj až děsí." 



Ač zjev ten zvláště pro krajinu Kutnohorskou tak význačným jest, předce — pokud 

 známo • — nebylo o něm psáno až téměř do polovice nynějšího století. Teprve až počalo se 

 vědecky pracovati na prozkoumání krajin a jednotlivých zeměznaleckých oddělení, byly ovšem 

 radisté vedle ostatních zkamenělin, z dotyčných vrstev získaných popisovány. První vědecký 

 popis rudistů českých nalézáme v základním díle o české a saské křídě, které sepsal H. B. 

 Geinitz (L. 77.). On uvádí (na str. 87.) 6 druhů rudistů a sice: 



1. Hippurites undulatus Gein. (Tab. XIX. vyobr. 6 — 10.) Z popisu poznati možno 

 pouze skořápku svrchní, kdežto popis i vyobrazení skořápky zpodní jsou nedostatečné. Druh 

 ten uvádí se jakožto hojný ve vápenitém pískovci u Kučlína (blíže Bíliny). 



2. Hipp. Saxoniae Rom. uveden rovněž z Kučlína. Jedinci zde nalezení liší se prý od 

 německých delší zpodní skořápkou a značnějším zahnutím. Vyobrazen však úlomek tak nepa- 

 trný (tab. XIX. vyobr. 15), že nelze si žádného úsudku o druhu tomto učiniti. 



3. Hij>p. subdilatata Gein. (Tab. XIX. vyobr. 11 a 12.) Rovněž z Kučlína. 



4. Hipp. elUpticus Gein. (Tab. XIX. vyobr. 13, 14.) Část zpodní skořápky a vlčkovité, 

 bezpochyby druhu Radiolites hohemicus Telí. náležející, svrchní skořápky z Kučlína. 



*) Zkamenělina tuto popisovaná není dle mého mínění rudistem, jak jsem to již uvedl ve své zprávě 

 o spise tomto ve „Vesmíru" 1889. oís. 15. 



