o rudistech, vymřeli čeledi mlžů. 19 



V tabulce této neuvedeny rody v Čechách se vyskytující, jakož i pominuty některé 

 podrody, jež větším dílem založeny na nepatrných různých znacích ráz spíše místní míti se zdají. 



V poslední době oznámen nález zástupce čeledi této v rodu příbuzném Kadiolitu (Cerato- 

 concha costata Kr. G. viz L. 219.) v třetihorním litavském vápenci u Záhřebu, čímž by doba 

 trvání čeledi rudistů až do třetihor prodloužena byla. 



Ze závažných důvodů však není možno výklad zkameněliny popsané přijati, dokud 

 týž odborníkem potvrzen nebude. 



Největší rozšíření rudistů a zvláště nejmladších tvarů jejich z rodů Hippurites a Radio- 

 lites jest v jižní oblasti křidové. V severní oblasti, ku které počítají se uloženiny křídové 

 v Anglii, severní Francii, Belgii, Vestfálsku, Sasku a v Čechách, jsou rudisté velice vzácní. 

 Nejvíce jich vykazuje křída česká, která položena jsouc již jižně považována býti může za 

 jakýsi přechod mezi oblastí jižní a severní, v němž ovšem ještě ráz severní převládá. 



Všechny dosud z Cech a ze Sas popsané druhy rudistů jakož i všechny tvary mně 

 z Cech známéj pocházejí z vrstev korycanských čili ze stupně cenomanského. V mladších vrstvách 

 dosud se nevyskytly a všecky zprávy o radistech českých z vyšších horizontů, než jest cenoman, 

 zakládají se buď na zřejmém omylu aneb na zbytcích tak špatně zachovaných, že o bližší 

 určení jich není možno se ani pokusiti. Ovšem nelze pravidlo toto, dle zkušenosti stanovené, 

 považovati za apodiktické, ježto i zkušenost se může měniti; poměry ty však souhlasí úplně 

 s rázem, jaký v severní oblasti křidové pozorujeme, neboť jinde (až na nepatrné výjimky) 

 známy jsou rudisté pouze ze cenomanu. 



Téhož náhledu došla i většina zkoumatelů našeho křídového útvaru. 



Reuss znal dvě vrstvy v křídě české, ve kteiých rudisté se vyskytují a sice: sle- 

 pence (Conglomeratschichten) a dále rudistové vrstvy (Hippuritenschichten). O obou vrstvách 

 těch čteme důkladné pojednání ve spise jeho (L. 84. II. díl str. 59.). Slepence chovají v sobě 

 vždy značné množství kyseliny křemičité a jsou to většinou děravé, zelenavé, hnědé neb šedé 

 aneb i skvrnité rohovce, které do trhlin ruly neb porfýru vnikly a také hojné úlomky horniny 

 této v sobě chovají. Dle domněnky, již podal H. "Wolf (L. 161. str. 186.), jsou tyto slepence 

 výrobkem teplých vyvřelých pramenů, kyselinou křemičitou bohatých, které vápeníte a hli- 

 nité uloženiny kyselinou křemičitou nasytily a i úlomky horniny původní spojily. Nad rohovcem 

 ležívá místy jemnější slepenec s hojnými lístky slídovými. 



Rohovce vyskytují se hlavně v teplickém okolí, kde porfyry a ruly přicházejí a sice 

 na místech: Kučlín, Bílina, Sauerbrunn, úpatí vrchu Bořenu, Liběšice a j. 



Ü Liběšic na jižním úpatí Bořenu pozorován bezprostřední přechod z těchto slepenců 

 do vápenitých vrstev (Plänerkalk u Reusse), který rovněž hojnost rudistů v sobě choval. 

 Pokud se geologického stáří slepenců týče, považoval je Reuss za starší než spodní vápenec 

 (unterster Plänerkalk), který všude nad nimi leží a řadí je tudíž do tohoto spodního vápence, 

 jak na základě hojných přechodů mezi oběma vrstvami, tak i na základě souhlasného palaeonto- 

 logického rázu. Rudistové vi-stvy (Hippuritenschichten) znal R e u s s z těchto nalezišť: Hradiště, 

 Holubic, Debrna, Velké Vsi, Korycan a Vodolky, jež vesměs k nejspodnějšímu oddílu našeho 

 křídového útvaru (unterer Quader) stavěl. Při porovnávání našich vrstev s útvary cizími, přišel 

 Reuss k tomu názoru, že oddělení „unterer Quader" nejspíše odpovídá anglickému spodnímu 

 zelenému pískovci „lower gi-een sand" (L. 88. str. 116.). Ve Slezsku popsal a prozkoumal 



' 3* 



