o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. 33 



lites). Chodby ve svrchních skořápkách zdají se míti původ svůj ve snaze, aby pohyb pokud 

 možno s nejmenší obtíží byl vykonáván, čili aby skořápka svrchní byla pokud možno lehkou. 

 Rod Monopleura má obě skořápky celistvé ; u druhu Stenopleura angustissima Poč. z naší křídy, 

 prve jmenovanému rodu velice podobného, objevuje se široká a hranatá chodba probíhající 

 celou svrchní skořápkou. Později následují tvary, jichž svrchní skořápky chovajíce množství 

 chodeb (Bayleia, Caprotina) velmi lehkými jsou. Největšího stupně dosahují v tom ohledu ro- 

 dové Plagioptychus a Hippurites. Větších obtíží poskytuje vysvětlení chodeb ve zpodních sko- 

 řápkách, u nichž důvod lehkosti a snazšího pohybu odpadá. V rodech Caprina, Ichthyosarco- 

 lites a Eadiolites dal by se zjev ten vysvětliti jen snad snahou, prostředky co možno nejmen- 

 šími vytvořiti pevnou a mocnou skořápku. Jakési světlo v té příčině vrhá snad problematický 

 rod Cryptaulia, v jehož zpodní skořápce jsou mimo vyvinutou jednu (neb 2) chodbu, ještě 

 záhyby naznačující buď počátek aneb zbytek chodeb dalších. Přemýšlejíce o významu úkazu 

 toho, musíme míti na paměti, jak později blíže rozvedeno bude, že u rudistů a příbuzného 

 rodu Cháma dvakráte v dobách geologických povstalo převrácení skořápek tím způsobem, že 

 skořápka dvouzubá, původně pravá, pojednou stala se levou a levá opět pravou, i bylo by 

 snad možno domnívati se, že u rodu Cryptaulia přirostla skořápka, která byla u některého 

 předchůdce rodu toho původně svrchní. 



Dlužno se ještě zmíniti o významu chodeb ve skořápkách rudistů pro rozlišování rodu. 

 Zdá se nám, že význam ten je přeceňován u spisovatelů francouzských, kteří i na základě 

 malé odchylky ve směru tom pozorované stanoví nové rody. Přijme-li se fysiologický výklad, 

 jak zde ve stničnosti uveden byl, mění se větší či menší počet chodeb poměry místními, neboť 

 již menší neb větší hloubka moře, či menší neb větší tlak mají značného vlivu na lehkost 

 skořápek. 



6. O způsobu zachování: 



Rudisté dochovali se na naše časy ve stavu pro zkoumání palaeontologické celkem 

 ne příliš příznivém. Tak jsou mezi nimi druhy ano i celé rody, jichž ústroj zámkový dosud 

 neznáme, ježto u žádného jedince není přístupen. Ač, jak se zdá, pocházejí rudisté vesměs 

 pouze z nejzpodnějšího stupně mořského našeho českého křídového útvaru, předce možno roz- 

 lišiti několik způsobů zachování. 



1. Ve slepencích křemenitých na doteku s porfýrem nebo rulou, při čemž pevný ro- 

 hovec jednotlivé kusy hornin váže, jsou zkameněliny samy o sobě dosti dobře zachované. Po- 

 vi-chní ozdoby a u našich rudistů vnější vrstva skořápková bývá ovšem obyčejně odřena aneb 

 jen v nepatrných úlomcích zachována, za to ale vnitřní vrstva a i zámkový ústroj bývá dosti 

 čistě v rohovec přeměněn. Avšak na veškerém povrchu skořápek lpí nesčíslné množství malých 

 kousků rohovce aneb i krystaly těživce, které je velice znečisťují a mimo to bývá často více 

 snad o sobě dobrých zkamenělin rohovcem v sebe pevně spojeno, což rovněž bhžšímu pro- 

 hlížení vadí. Velká pevnost a tvrdost kamene toho činí pak očisťování neb vytloukání jedno- 

 tlivých kousků buď vůbec nemožným aneb aspoň velice obtížným. 



V docela podobných usazeninách nalézáme však také pouhá jádra vnitřní beze vší 

 skořápky, tu i tam rozličnými výplňky ozdobená, které na složitou ústrojnosf stěn skořápkových 



Třída math.-přlrodOT. VH. 3. 5 



