36 2- -Di-. F. Počta: 



h) větší počet svrchních skořápek s ústrojím zámkovým dobře zachovaným. Počet zubů: 



2 bez násadce svalového. 



Na některých zpodních skořápkách nalézáme ještě i svrchní, obyčejně však neúplně 

 zachovalou skořápku a na základě těchto zbytků, jakož i na základě souhlasného obrysu obústí 

 soudíme, že obě pod a) i h) uvedené skořápky patří témuž druhu; 



2. z Korycan; větší počet plochých aneb na vnějšku ostrým kýlem vyznačených sko- 

 řápek svrchních se zámkovým ústrojím onomu u skořápek z Kadovesnic podobným. 



Dle všeobecné povahy nelze rudisty tyto vřaditi do žádného druhu ani rodu až dosud 

 známého a nutno tudíž zříditi pi'O ně rod nový. 



Skořápka zpodní velice sploštělá, plochá, neb i někdy nepravidelně prohnutá, v tenký 

 zpodní vi'chol vybíhající, který tu značněji, tu méně se zavijí. Následkem toho, že špice vrcholu 

 vždy nahoru zatočena jest, nelze určiti, zdali a jakým způsobem rod tento přisedal. Skořápka 

 vůbec jest točená dle rýhy svazové, která nejkratším směrem od okraje zámkového ku vrcholí 

 probíhá. Svrchní vrstva stěny skořápkové zachována jen v úlomcích a sestává z vodorovných 

 vrstev, které již na povrchu jemným rýhováním jsou naznačeny. Zpodní stěna jest pokryta 

 četnými, tu jemnějšími, tu hrubšími rýhami, jež rovnoběžně ku obústí probíhají. Obústí samo 

 není vodorovné, nýbrž ku straně, kde vine se svazová rýha, značně sníženo. O vnitřním ústrojí 

 zpodní skořápky nelze se přesvědčiti, ale dle obdoby, jakou poskytuje nám svrchní skořápka, 

 byla dutina pro zvíře úzká, na stranu proti rýze svazové položenou se rozšiřující. Hlavní zub 

 dosti krátký stál až u samého kraje skořápkového, maje po obou stranách jamku pro zuby 

 skořápky svrchní. Bezprostředně u jamek rozprostíraly se otisky svalové a sice byl přední 

 otisk podlouhlý a na stloustlé stěně skořápkové, zadní téměř čtverhranný a na ploše zámkové 

 položený. Svazová rýha není u všech jedinců dobře pozorovatelná, jest úzká a probíhá na 

 cestě nejkratší, t. j. vrchol jest ku okraji zámkovému velice blízko položen. Ku bližšímu 

 vysvětlení těchto poměrů stůjž zde míra jedné skořápky. Kdežto rýha svazová, to jest vzdá- 

 lenost oki-aje zámkového od vrchole, měří as 5 mm, jest vnější obvod skořápky čili vzdá- 

 lenost okraje rýze svazové protilehlého od vrchole asi 55 mm. 



Svrchní skořápka jest obrysu vejčitého, knihovitého neb půlkruhovitého neb prodlou- 

 ženého až palicovitého, plochá aneb na vnější straně kýlem opatřená. Vnější vrstva skořápky 

 nebývá zachována. Vrchol mírným naduřením slabě naznačen. Dutina zvířeti určená jest roz- 

 ličného obrysu dle podoby skořápky, buď je prodloužená, úzká aneb trojhranná, široká. Sko- 

 řápka má 2 zuby, co do velikosti téměř sobě stejné, ne příliš vysoké. Přední klene se nad 

 dutinou pro zvíře a jest od zadního hlubokou jamkou pro střední zub zpodní skořápky od- 

 dělen. Zadní zub jest až na samém kraji. Z otisků svalových jest normálně vyvinut zadní 

 otisk, který bývá vejčitý a někdy částečně vydutý. Přední jest obyčejně veUce protáhlý a upíná 

 se na valu povstalém sesílením skořápky podél dutiny pro zvíře. 



Rod tento přimyká se k rodu Monopleura, s nímž také, pokud se zámkového ústrojí 

 týče, zcela souhlasí. Vidíme zde uspořádání, jež rodu Monopleura jest vlastní, ale jaksi seši- 

 nuté v obrazec jiný. Původní uspořádání u rodu Monopleura jest to, že, prodloužíme-li rýhu 

 svazovou (r na obr. 2.), stojí na čáře zubové {xy.) téměř kolmo a na obou koncích čáry té 

 položeny jsou souměrně svaly {p. s. a z. s.). U rodu Stenopleura přichází však svazová rýha 

 (»•.' na obr. 2.) pod úhlem a svaly jsou nesouměrné, přední {p.' s.') je protáhlý téměř ve 



