o rudistech, vymřelé čeledi mlžA. 37 



směru čáry zubové, zadní pak vejčitý. Tím také i tvary svrchních skořápek i obústí se mění. 



Kdežto u rodu Monopleura jest obústí téměř kruhovité neb vejčité, jest zde úzce vejčité, 



v jednom směru protáhlé a v tom směru prodlužuje se 



přední sval. Tím přibližuje se, pokud uspořádání ústrojí 



zámkového se týče, rod tento ku rodům Caprina a Plagio- 



ptychus. Nejlépe to pozorovati na druhu Sten. venusta var. 



fornicata Poč., jejíž svrchní skořápka jest obrysu půlkru- 



hovitého, na rovné, liště podobné straně je rýha svazová, 



není však ve středu, nýbrž jest téměř až v zadním rohu, 



jamka pro zub zpodní skořápky jest mohutná. Třeba si 



pouze přimysleti jamku tuto vzrostlou až téměř do téže ^f' -^"^ 



velikosti jako je dutina pro zvíře a typ rodu Caprina a obraz 2. Schematický obrazec ústroji 



příbuzných jest dokonalý. zámkového, nahoře u rodu Monopleura, 



Do rodu toho řadíme 4 druhy, z nichž jeden ještě ''«'e " '■<"'" Stenopleuřa. 



ve varietu jest rozlišen. Zpodní skořápka známa jen u druhu St. angustissima Poč. ; zámek znám 

 u druhů angustissima, venusta, venusta var. fornicata a pileus, neznám u druhu carinoperculata. 



Stenopleuřa angustissima Počta sp. 



(Tab. 11. obraz 13. Tab. III. obraz 7 a, b. Tab. IV. obraz 6—9.) 

 1886. Plagioptychus angustissimus Počta (L. 214.) str. 11. (204.) 



Zpodní skořápka silně smáčkla, široká, s vrcholem rychle ve špici se zužujícím, který 

 v jednom neb více závitech směrem nahoru se otáčí. Obústí jest šikmé, tak že vzdálenost 

 okraje zámkového od vrchole jest nepatrná a tímto směrem probíhá svaz ve velmi úzké rýze. 

 Svi'chni vrstva skořápkové stěny ponejvíce jen v útržcích zachována, složená z jemných na 

 skořápku kolmo postavených lístků; vnitřní stěna ve vápenec přeměněna a nese hojné rýhy, 

 které rovnoběžně s obústím probíhají. Mimo to nalézáme na povrchu nepravidelné stlačeniny 

 i opět zase vypukliny, zejména na zevnějším odvodu, povstalém smáčknutím skořápky. Zámek 

 vždy nepřístupen. 



Svrchní skořápka prodloužená, úzká, obrysu úzce vejčitého, má na vnější straně 

 v prostředku vyvýšený val, kteiý po celé skořápce probíhá. Ve vale tomto táhne se souběžně 

 chodba. Prořízneme-li skořápku příčně, pozorujeme, že val jest dutý a že v něm prochází 

 chodba nepravidelně hranatá a na obou stranách slepě končící. 



Na vnějšku skořápky pozorujeme ještě tu i tam přii-ůstací rýhy. Na zpodní straně 

 jest pak u většiny jedinců ústroj zámkový dosti pěkně vyvinut. Dutina pro zvíře jest úzká, 

 počíná koncem naproti zámku položeným, mělce se prohlubuje a rozšiřuje se zvolna směrem 

 k zubům. Napřed ohraničuje ji mohutný val, na němž se přední sval rozkládá. 



Oba zuby jsou malé a poměrně gtejné; přední má obyčejně podobu malé bradavky, 

 vybíhá však ku ohraničení dutiny pro zvíře v malou lištu. Dvě mnohem slabší lišty bývají 

 pozorovány na základné předního zubu kol jamky pro zub zpodní skořápky. Zadní zub jest 

 podobně vytvořen a až ku oki-aji skořápkovému posunut. I on sedí na dvou, obyčejně jen slabě 

 naznačených lištách, jež kolem jamky pro zub zpodní skořápky se vinou. Tato jamka jest obrysu 

 obyčejně ki-uhovitého, u poměru ku zubům dosti hluboká a sousedí bezprostředně s okrajem 



