38 2. Dr. F. Pořla: 



skořápkovým. Z předního zubu sestupuje do jamky malá, vyvstalá lišta. Přední otisk svalový 

 jest u předního zubu na stloustlé stěně, která omezuje dutinu pro zvíře. On jest u někteiých 

 jedinců značně protáhlý a pokládá se obyčejně na plocho. Zadní sval jest vejčitý, v sousedství 

 zadního zubu, ano někdy přibližuje se též ku zubu přednímu, tak že se upíná na místě, které 

 leží mezi zuby a jamkou s jedné, a mezi okrajem skořápkovým s druhé strany. Otisk ten 

 bývá obyčejně poblíže zubu zadního ve val vypouklý, doleji pak mezi okrajem skořápkovým 

 a dutinou pro zvíře vydutý v jednoduchou neb i podkovovitou dutinu. 

 Naleziště. Radovesnice. 



Stenopleura carinoperculata Počta sp. 



(Tab. V. obraz 23.) 

 1886. Monopleura carinoperculata Poč. (L. 214.) str. 10. (203.). 



Známo několik svrchních víčkovitých skořápek do kamene vrostlých, jejichž zámek 

 z té příčiny není přístupný. 



Obrys jest úzce vejčitý, délka obnáší 10 — 18 mm, šířka pak 5 — 8 mm, na vnější straně 

 probíhá velice ostrý a vysoký kýl celou skořápkou. Kýl ten se na jedné straně zatáčí a tvoří 

 tak vrchol, k němuž probíhal svaz v úzké rýze. Spodní strana nepřístupna. Soudě dle otisků, 

 jež v kameni při roztloukání skořápek těch zůstávají, bylo ústrojí zámkové souhlasné s oním, 

 jaké u druhu předešlého pozorujeme a řadíme proto skořápky do tohoto rodu. 



Naleziště. Korycany. 



Stenopleura pileus nov. spec. 



(Tab. V. obraz 19., 20.) 



Pouze svrchní skořápky známy, podoby celkem kápovité, obrysu ki-uhovitého neb vej- 

 čitého, na jedné (zámkové) straně tu více, tu méně zřetelně uťaté. Eozměry obnášejí obyčejně 

 v delším průměru 16- — 25 mm, v kratším 14 — 22 mm; zřídka přicházejí jedinci až 35 mm 

 dlouzí a 30 širocí. Na vnějším povi'chu zdvihá se skořápka v podobě čepičky a nese buď oblý 

 aneb i dosti ostrý kýl, který na straně uťaté zřetelným vrcholem končí. K vrcholí tomu táhne 

 se od okraje skořápkového úzká rýha svazová. Kolem vrchole na povrchu bývá obyčejně 

 mnoho jemných, soukrajných (přii-ůstacích) i-ýh, mezi nimiž některé silněji jsou naznačeny. 



Jen u nečetných jedinců zpodní strana, obyčejně v kámen vrostlá, přístupna. Zámkové 

 ústrojí blíží se velice již základnímu typu, jenž u rodu Monopleura je vyvinut. Zuby jsou 

 téměř stejné, přední jest ploský, o málo vyšší, zadní až na okraj skořápkový posunut. Jamka 

 pro zub zpodní skořápky, mezi oběma zuby ležící jest trojhranná až ledvinitá. Přední otisk 

 svalový prodlouženě vejčitý, zadní vejčitý, oba ploché. 



Naleziště. Korycany. 



Stenopleura venusta Počta sp. 



(Tab. UI. obraz 15 a, b, 16.) 



1886. Plagioptychus venustus Poč. (L. 214.) str. 12. (205.) 



Známy jen svrchní ploché skořápky, obrysu vejčitého, velikosti rozličné. Nejmenší 

 jsou asi 12 mm dlouhé a 8 mm široké, dále měří některé 20 — 28 mm v délce a 12 — 16 mm 



