o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. 39 



V Šířce. Na vnějším povrchu jsou ploché aneb jen nepatrně klenuté a nemají, vyjma jemné 

 soukrajné rýhy, žádných zvláštních ozdob. Na vnitřní straně pozorujeme dutinu pro tělo 

 zvířecí, která v obrysu jest obyčejně téměř trojhranná a prohlubuje se pod přední zub. Zuby 

 jsou dva, ne příliš vysoké a téměř stejně dlouhé; přední má podobu bradavice poněkud splo- 

 štilé a od jeho základné vycházejí dvě zřetelné lišty, které omezují dutinu pro zvíře. Na straně, 

 kde jamka ku zubu přiléhá, sbíhá z tohoto val až na dno jamky. Zadní zub jest až ku okraji 

 skořápkovému posunut, bývá někdy nepatrnější předního a obyčejně poněkud na venek zahnut. 

 Sedí na dvou, více neb méně zřetelných lištách, které ohraničují částečně jamku pro zub 

 skořápky zpodní. Jamka tato jest obyčejně trojhranná, u dospělejších jedinců jaksi podkovovitá, 

 ježto vyvýšený val z předního zubu do ní sbíhající silnější bývá. Přední otisk svalový jest 

 prodloužený a klade se na stloustlou skořápku, která ohraničuje dutinu pro zvíře. Zadní 

 otisk jest podlouhle vejčitý a rozprostírá se podél zubů i jamky. 

 Naleziště. Korycany. 



Stenopleura venusta var. fornicata nov. var. 



(Tab. V. obraz 25.) 



Jedna ze svrchních skořápek druhu St. venusta vyznačuje se zvláštními vlastnostmi, 

 jež jsou takové důležitosti, že třeba ji jakožto varietu vyloučiti. Skořápka jest silně klenutá, 

 obústí polokruhovité, na jehož rovné liště podobné straně ústrojí zámkové se nalézá. Dutina 

 pro zvíře jest hluboká a zatáčí se pod plochu zámkovou ku vrcholí. Zuby jsou nepříliš vy- 

 soké, kolmé, nezahnuté. Zadní zub na okraj skořápkový posunut, v průřezu trojhranný; přední 

 na jediném kuse našem u základné ulomen. Mezi nimi leží hluboká, trojhranná a široká jamka 

 pro zub skořápky zpodní. Otisky svalové jsou silně vyvinuty a zřetelně omezeny. Přední jest 

 v podobě prodlouženého, vyvýšeného valu, který podél rovné strany běží a ku okraji skořáp- 

 kovému lýhou jest omezen. Zadní jest vejčitý, od okraje skořápkového rovněž rýhou oddělen 

 a směrem ku zadnímu zubu trochu vyvýšen. 



O zajímavosti variety této, ve které typ rodu Monopleura značně přeměněn ve směru 

 ku rodům Caprina a Plagioptychus, promluveno při.diagnosi rodové. 



Naleziště. Korycany. 



Rod Simacia nov. gen. 



Skořápka zpodní malá, vrcholem někdy málo zahnutá, jindy v kotouč zatočená; ná- 

 sledkem pospolitého života nepravidelně smáčknutá. Na povrchu nese vnitřní vrstva stěny sko- 

 řápkové jemné, soukrajné pruhování a od okraje až ku vixholi probíhající úzkou rýhu svazovou. 

 Ústroj zámkový sestává ze středního podélného zubu, někdy plochého ve dví rozděleného, 

 jindy a to zvláště u skořápek starších jen v podobě nepatrného hrboulku naznačeného. Vedle 

 zubu leží kruhovitá, u mladých skořápek hluboká, u starších mělká jamka pro přední zub 

 skořápky svrchní. Jamka pro zub zadní není vyvinutá, z čehož dlužno souditi, že zub ten na 

 skořápce svrchní byl zakrnělý. Otisky svalové povrchní u mladších slabě, u starších jedinců 

 zřetelně označeny. Svrchní skořápka neznáma. 



Rod tento přibližuje se jak vnější podobou, zatočeným vrcholem, tak i ústrojím zám- 

 kovým rodu Monopleura, od něhož se liší nepatrnou veUkostí a pak hlavně zakrnělým zadním 



