o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. 41 



ponejvíce jen pod vrcholem. Povrch hladký, vnitřní vrstva stěny skořápkové jest porovitá 

 a blízko u vrchole dává zříti uložení z tenkých lístečků. Rýha svazová velmi slabě naznačena 

 až nezřetelná. Na zpodní straně skořápky vidíme předně dutinu pro zvíře ku zámku se roz_ 

 šiřující. Ústrojí zámkové sestává ze dvou téměř stejných zubů, mezi nimiž leží velká, polokru- 

 hovitá jamka pro hlavní zub skořápky zpodní, kterýž, jak se zdá, byl obrysu ledvinitého. 

 Přední zub jest kuželovitý, trochu smáčkly a napřed znenáhla do jamky se sužující. Jamka 

 má po straně na liště, která ji od dutiny pro zvíře dělí, ještě malou bradavici, kteráž odpo- 

 vídá rýze na zubu zpodní skořápky. Zadní zub jest trojlaločný a sedí až na samém oki*aji 

 skořápkovém. Dvě lišty ze základné jeho vycházející, ohraničují jamku, zadní lišta táhne se 

 kol zadního otisku svalového a ztrácí se v okraji skořápkovém. Přední otisk svalový jest velice 

 protáhlý, téměř plochý a jen málo vypouklý. Zadní jest pravidelně vejčitý, určitě omezený, plochý. 



Druh tento vyznačuje se porovitou strukturou vnitřní skořápky, která na zlomech 

 patrně se jeví. 



Naleziště. Jediný kus pochází dle udání nálezce jeho pana R. Honzíka ze Zbyslavi, 

 ač jeho stav zachování spíše podobá se onomu, jejž u tvarů z Radovesnic shledáváme. 



Skupina Caprotinae. 



Eod Caprotina D'Orbigny. 



Rod tento jest velice nestejnomiskatý, pravou, jednozubou skořápkou přirostlý. 



Zpodní shořápha jest prodloužená, kuželovitá, ku dolenímu konci obyčejně přišpičatělá, 

 na průřezu kruhovitá, obyčejně se dvěma záhyby, které zdají se odpovídati místům, kde za 

 živa zvířete byly otvory jednak pro vnikání vody do zaber, jednak pro vytékání zbytečné 

 vody. Někdy povstávají na skořápce stlačením tupé hrany. Stěna skořápková sestává ze dvou 

 vi'stev. Vnější jest na našich jedincích většinou odřená aneb jen v nepatrných kusech zacho- 

 vaná. Pokud se barvy týče, je téměř vždy bílá, dále jest na povrchu drsná, vodorovně pru- 

 hovaná a sestává z tenkých lístků kolmo na skořápku postavených. 



často pozorujeme v této, celkem měkké vrstvě kulaté otvoi'y zvící špendlíkové hlavy, 

 jež k rozvětveným chodbám vedou a za stopy činnosti vrtacích hub považovati se mohou. 



Zpodní vrstva jest u našich tvarů ve vápenec přeměněna, který často jest krystalický, 

 jak zvláště na zlomech skořápky pozorovati možno. Vrstva tato jest dosti tlustá, tvoří hmotu 

 zubů zámkových, svalových otisků a vůbec celé skořápky a nese na povrchu vodorovné, jemné, 

 často nestejnoměrně husté pruhy. Ve vrstvě této probíhá ve skořápce svrchní zvláštní sou- 

 stava chodeb. Rýha svazová je celkem úzká, rozšiřuje se do vnitř skořápky a vine se od 

 okraje zámkového až ku vrcholí. 



Ustroj zámkový zpodní skořápky jest na ploše zámkové, ktei"á asi V4 ^^^ i V2 P''^" 

 měru obústí zaujímá. Rýha svazová dělí plochu zámkovou — držíme-li před sebou obústí 

 skořápky s rýhou svazovou dolu — na dva stejné díly; často jest ale pravá strana plochy 

 zámkové větší. Naproti rýze svazové vyniká střední zub skořápky zpodní. Jest v průřezu 

 tříhranný a na 3 lištách postaven, z nichž přední ku rýze svazové se táhne a se pak kol 

 jamky pro přední zub svrchní skořápky vine. Druhá lišta odděluje tuto jamku od dutiny pro 



Třída math.-přlrodOT. Til. 3. 6 



