o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. 



43 



Ve své předběžné zprávě (L. 214.) považoval jsem násadec tento za třetí zub a tím 

 vznikly v referátech o zprávě té v rozličných sbornících uveřejněných pověsti o rodu Caprotina 

 (Monopleura) se třemi zuby. Té doby nebyl však názor o násadci svalovém dosud ustálen 

 a i zcela podobné vyvýšeniny u jiných rodů, jako Hippurites, vykládány jako třetí zuby. Zdá 

 se, že násadec u rodu Caprotina vykonával úlohy obou, že sloužil jakožto místo, kde sval se 

 připínal a zároveň jako zub. U rudistů vůbec přikládají se svaly těsně k zubům a zde, zdá 

 se, děje se podobně. 



Na čáře, spojující oba zuby, stojí vrchol u prostřed a prodloužená rýha svazová 

 téměř kolmo. 



Mezi oběma zuby leží jamka pro zub skořápky zpodní v obrysu svém vejčitá nebo 

 trochu zahnutá, výjimkou {Capr. umhonata Poč.) polokruh ovitá. Největší hloubka její jest asi 

 u prostřed, jest však jamka tato vždycky obsáhlejší než zub zpodní skořápky, tak že po uza- 

 vření misek zbylo vždy prázdného prostoru. Ku předu poblíže rýhy svazové bývá jamka rovněž 

 dosti prohloubena, kdežto ku zadnímu kraji ponenáhla vystupuje a bývá tu omezena lištou, 

 která od základné předního zubu vycházejíc, na dutinu pro zvíře hraničí. 



Dutina pro zvíře určená jest obrysu tříhranného a je po obou stranách lištami ku 

 přednímu zubu probíhajícími omezena. K okraji znenáhla se splošťuje a vychází, kdežto do 

 vnitř prostírá se pod přední zub, který nad ní se klene. Od konce dutiny táhne se ovšem 

 jen krátká chodba ku vrcholi skořápky. Dutina pro zvíře bývá dosti značná i dlouhá, tak 

 že přední zub postaven jaksi na klenutí, které po levé straně postranní stěnu jamky po 

 pravé místo pro otisk svalový tvoří. Přední otisk svalový položen na šikmé ploše, která se 

 od předního zubu ku okraji skořápkovému táhne. Místo to je podélné, na vnějšek vypouklé 

 a od okraje skořápky rýhou tu méně, tu více zřetelnou odděleno. 



Zadní svalový otisk jest na násadci, o němž při popisu zadního zubu blíže bylo mlu- 

 veno, a sice na vnitřní jeho straně v podobě slabě naznačené prohlubiny, která na základné 

 násadce tu více, tu méně vyvinutou jamkou ukončena 

 jest. Otisk dotýká se na předu zadního zubu, jde pak 

 asi středem násadce až ku jeho zadní, často ostré hraně 

 dolu. Z toho vysvítá, že sval upotřebuje jen nejvýše polo- 

 vici násadce k účelům svým, ježto vlastně hlavní massa 

 svalová v hlubší jamce na základné násadce uložena jest; 

 druhá polovice násadce slouží pak jako zub. Nedá se 

 předpokládati, že by vyvýšený otisk svalový měl jakési 

 výhody pro ústroj zámkový neb zvíře samo a naopak 

 lze se domýšleti, že by sval rovněž i na vodorovné ploše 

 dobře utkvěti mohl. Z toho zřejmo, že fysiologický výkon 

 násadce svalem jen malou částí užívaného byl zajisté 

 i výkon zubu. 



Pod násadcem otevírají se ve vnitřní stěně sko- 

 řápkové čtyiy až pět otvoru kruhovitých 7« až 2 mm širokých, které jsou počátkem tohkéž 

 chodeb (Obraz 3.). Chodby tyto směřují k vrcholi skořápky a probíhají následkem toho za- 

 hnutě až dosti zřetelně obloukovitě ; zpočátku jsou širší, pak ubývá jim na postrannosti, až 



Obraz 3. Schematické řezy víčkem Capro- 

 tiny. I. Kolmý řez, uprostřed chodba od 

 dutiny pro zvíře ku vrcboli, na levo chodby 

 postranní. II. Vodorovný průřez, chodba 

 z dutiny ku vrcholi a postranní chodby 

 zahnuté. 



