44 2. Dr. F. Pocta: 



konečně nedaleko vrchole dosti tupě končí. První chodba od vrchole počítaje a tudíž i nej- 

 kratší je zároveň nejužší a probíhá často přímo ku vrcholí, tak že na povrchu je zpola ote- 

 vřená a přijímá na sebe podobu kruhovité rýhy. 



Ku konci popisu rodu toho dovolím si ještě sděliti, jaký názor měli o našich podivných 

 tvarech, jež do rodu Caprotina já zaraduji, zakladatelé nové soustavy rudistů pánové prof. 

 Munier Chalmas a prof. Douvillé. 



První z nich považoval některé ze svrchních skořápek, tak zejména originál ku tab. III. 

 obraz 2, za typického zástupce nového svého rodu Chaperia, dle mého zdání velice pochybného 

 to rodu, který od rodu Caprotina liší se tím, že na zpodní skořápce jamka pro zadní zub od 

 dutiny pro násadec svalový není příčkou rozdělena. V našich četných zásobách, ve kterých 

 jest množství zpodních skořápek s ústrojím zámkovým buď zcela aneb aspoň částečně zacho- 

 vaným, nenalezl jsem dosud znak tento a ježto dle svrchní skořápky v tom ohledu na ústrojnosf 

 zpodní souditi nemožno, myslím, že rod tento u nás nepřichází. 



Prof. Douvillé, jemuž jsem rovněž za pobytu svého v école des mineš originály 

 ukazoval, byl toho mínění, že tvary, jež já zde do rodu Caprotina kladu, náleží novému, dosud 

 nepopsanému rodu přechodnímu mezi rody Caprotina a Caprina a mínění toto také i vyslovil 

 ve svém pojednání (L. 217. str. 780.). Francouzské druhy rodu Caprotina mají chodby po- 

 blíže násadce svalového pouze dvě, za to ale širší, a pak i u svalu předního jednu širokou 

 chodbu; naše tvary však jen u násadce a to v počtu 4 až 5. Tento rozlišný znak nepovažuji 

 za dosti závažný, aby na základě jeho nový rod byl utvořen, ježto zdá se býti výsledkem změn 

 původ svůj v místních poměrech majících. Zda-li by nebylo záhodno aspoň do zvláštního pod- 

 rodu tvary naše zařaditi, budiž osobnímu náhledu ponecháno. 



Tolik ale koncedoval jsem názorům páně Douvilleovým, že jsem náš druh, který fran- 

 couzskému Capr. trilobata velice se podobá, ovšem až na počet a rozložení chodeb, novým 

 jménem označil. 



Roztřídění v jednotlivé druhy setkává se u rodu tohoto s obtížemi nemalými; po pro- 

 hlédnutí značnějších zásob, jež i mně po ruce byly, docházíme toho přesvědčení, že mezi 

 jednotlivými, dle vnější podoby ustanovenými druhy četné přechody se vyskytují. Mimo to 

 přichází jen nepatrný počet jedinců s oběma skořápkami; obyčejně jsou zpodní i svrchní sko- 

 řápky ojedinělé, tak že jen zřídka se podaří ustanoviti, které k sobě patří. 



Aby však předce jednotlivé typy ustanoveny byly a také umožněno bylo uvádění 

 jednotlivých tvarů při prácech geologických, rozdělil jsem zásoby rodu tohoto v několik druhů, 

 při čemž mi pomůckou byly při zpodních skořápkách, které vesměs ústrojím zámkovým, výše 

 popsaným se vyznačovaly: 



1. obrys skořápky a tvar obústí, 



2. zevnější tvar skořápky, 



3. způsob, jakým zpodní vrchol jest vytvořen. 



Tyto, jako hlavní typy ustanovené druhy jsou proti sobě dosti ostře omezeny ; vždycky 

 ale zůstává ještě množství kusů, které bud přechody mezi jednotlivými, zde ustanovenými druhy 

 tvoří, aneb smáčknutím, sražením a jinými fysikálnými příčinami takového tvaru zevnějšího 

 nabývají, že do žádného z typů zařaditi se nedají. 



Bylo-li obtížno rozeznati typy u zpodních skořápek, které předce rozličným způsobem 



