o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. 45 



přisedání a tvarem vrchole někdy od sebe se různí, tím nesnadněji lze to provésti u skořápek 

 svrchních, ústrojnosti větším dílem jednoduché, předce však různé. Svrchní, ojedinělé skořápky 

 rozděliti můžeme, není-li nějaký zvláštní znak vyvinut, vlastně jen dle obrysu aneb dle obústí. 



Budiž zde ještě zmíněno se jader, které v některých nalezištích — jako na př. u Ko- 

 lycan — hojně se vyskytují a které bezpochyby rodu Caprotina náležejí. Některé z nich jsou 

 dosti věrným otiskem vnitřku skořápky, majíce výlitek dutiny pro zvíře a dva výplňky jamek 

 na zpodní skořápce. Obyčejně ale vyskytují se jádra tak špatně zachovaná, že o původu 

 jejich nic blíže pověděno býti nemůže. 



U Kadovesnic vyškytá se také hojnost malých, podélných, obyčejně nepříznivě zacho- 

 vaných skořápek (tab. III. obraz 5, 6), jež možno, že k rodu Caprotina náležely. K zajímavým 

 zjevům náleží také skořápka (tab. III. obraz 14), která za života zvířete byla zlomena a opět 

 částečně nahrazena, kterýžto nový přírostek silným stupněm je označen a nepravidelnost 

 v ústrojí zámkovém přivodil. 



Caprotina stimulus nov. spec. 



(Tab. II. obraz 19 a, b, 20.) 



Zpodní skořápka jest prodloužená, měří v délce 30—65 mm v průřezu, jest vejčitá 

 neb i kruhovitá, zřídka nepatrně stlačená a vybíhá ku zpodnímu vrcholí pozvolna v tenkou 

 špici, rovnou aneb jen málo zahnutou, kterou druh ten přisedal. Na zadní, naproti rýze sva- 

 zové položené straně probíhají dvě slabě naznačené, široké rýhy. Někdy nese povrch nepravi- 

 delné zaškrceniny a valům podobné vyvýšeniny, které vznikly snad při vzrůstu následkem pro- 

 tažených, starých obústí. Svrchní stěna skořápková jest vždy odřená. Vnitřní nese vodorovné 

 pruhování. Obústí téměř kruhovité a následkem toho i ústroj zámkový pravidelný. Eýha svazová 

 rozšiřuje se ve skořápce v příčný pruh a za ním vystupuje střední zub na základné podkovo- 

 vité. Jamka pro přední zub svi'chni skořápky hluboká, kruhovitá. Jamka pro zadní zub rovněž 

 kruhovitá; mělká prohlubina pro násadec svalový určená, široce vejčitá a hluboká. Dutina 

 pro zvíře vejčitá. Jeden exemplář má ještě svrchní skořápku. Tato jest plochá, ku rýze sva- 

 zové nepatrně ve vrchol vyvýšená. Přisedá ku zpodní skořápce vodorovně, to jest vrchol její 

 není ku okraji zpodní skořápky nahnut. 



Příbuzenství. Math ér on (L. 82. str. 109., tab. 3 vyobraz. 14 a 15.) popisuje ze- 

 vnějškem podobný druh Monopleura sulcata a sice na základě tvaru vnější vi'stvy skořápkové, 

 jak již jméno samo naznačuje. D'Orbignym (L. 96.) pod týmž jménem popsaný tvar zdá se 

 býti rozlišný a jinému druhu náležející. 



Naleziště. Radovesnice. 



Caprotina deformis nov. spec. 



(Tab. VI. obraz 17.) 



Zpodní skořápka jest krátká, měříc as 30 mm v délce, nahoře vypouchlá a vybíhá 

 ku zpodu v ostrou a obyčejně zavitou špici. Na povrchu má nepravidelné záhyby, vmáčkliny 

 a hrany, tak že průřez podobá se buď trojúhelníku s otupenými rohy, buď i zcela nepravi- 

 delnému mnohoúhelníku. Svrchní stěna skořápková zachována v nepatrných úlomcích, které 

 na některých jedincích ještě lpí. Jest velice křehká a sestává z jemných lístečků, kolmo na 



