54 2. Dr. F. Pocla; 



Rod Plagioptychus Matheron. 



Některé ze tvaru, jež D'Orbigny roku 1839. pod jménem Caprina popsal (L. 66.), 

 byly Mathéronem (L. 82.) spojeny ve zvláštní rod, jemuž dal jméno Plagioptychus. Vý- 

 sledky pozorování tohoto palaeontologa zůstaly většinou pozdějších pracovníků nepovšimnuty. 

 Teprve Chaper (L. 184.) pokročil v tom směru dále a podrobil až do té doby uveřejněná 

 pojednání o rodu Caprina jednající, přísné, však spravedlivé kritice. Teller (L. 191.), který 

 ve své práci o nových dvou českých rudistech, rovněž příbuzný druh uvádí, nenásledoval 

 Chapera a jeho navržené odloučení tvarů z příbuzenstva Caprina Coquandi, Anguilloni pod 

 jménem Plagioptychus od původních druhů z příbuzenstva Caprina ad versa z toho důvodu, 

 že znalost těchto druhů ještě nedostatečnou byla. 



Eovněž i Douvillé ve svých pojednáních (L. 215. a 217.), kteiými mnohé, dosud 

 temné stránky, pokud se týče ústrojností rudistů, osvětlil, nerozřešil otázku tuto a uváděje 

 rod Plagioptychus, odkazuje na rodovou diagnosi Chaperem ustálenou. 



Munier Chalmas rozeznává ve svém pokuse nové soustavy rudistů (L. 185.) oba 

 rody a staví je zároveň s jinými do čeledi Caprinidae, aniž by však rozlišných znaků obou 

 rodů se dotkl. Následkem toho jest popis rodu Plagioptychus až dosud jedině ve spise Cha- 

 perově uveden i dovolím si vzhledem k tomu, že spis ten jest dosti nepřístupný, popis ten 

 ve stručnosti zde uvésti. 



Skořápky velice nestejné; pravá zpodní kuželovitě prodloužená se zahnutj^m aneb 

 i někdy zavitým vrcholem přirostlá. Rýha svazová obyčejně široká, probíhá na zevnějšku od 

 okraje zámkového až ku vrcholi. Obústí jest kruhovité, dutina pro zvíře malá. Stěna sko- 

 řápková tlustá, vnější vrstva její jest tenká, poki7tá na povrchu četnými, soukrajnými přirů- 

 stacími vráskami, jejichž kraje kučerovitě se zatáčejí. Vnitřní vrstva porcelánovitá, tlustá, 

 někdy protkaná podélnými chodbami. 



Ústroj zámkový měnlivý, skládá se ze středního velkého zubu, který mocně vyniká 

 a pokryt jest napřed slabými rýhami, vzadu pak polštářovitou naduřeninou. Přední otisk 

 svalový jest prodloužený, plochý, slabě rýhovaný a od okraje skořápkového, k němuž je posunut, 

 oddělen i-ýhou. Zadní otisk svalový jest rovněž plochý aneb jen málo vypouklý, slabě rýho- 

 vaný a oddělen lištou od dutiny pro zvíře. Lišta tato je prohnutá a naduřuje as uprostřed 

 v bradavkovitou vyvýšeninu, která v podobě valu sbíhá do dutiny pro zvíře. Svrchní levá 

 skořápka jest kápovitá, klenutá, s vrcholem směrem ku okraji zámkovému přehnutým. Svaz 

 je vnitřní, počíná u zadního zubu a přikládá se k okraji zámkovému. Stěna skořápky jest 

 silná, vnější vrstva její poměrně tenká, na povrchu četnými, soukrajnými rýhami poki7ta. 

 Vnitřní vrstva jest tlustá, na zadní části kompaktní, sestává napřed mezi předním otiskem 

 svalovým až ku základné zadního zubu z tenkých, plochých plátků, jež kladou se kolmo na 

 skořápku a Často se rozdvojují, tak že povstávají tři až čtyry řady rourovitých chodeb od 

 vi-chole až ku okraji probíhajících. Svrchní skořápka má dva krátké a tlusté zuby, mezi 

 něž se vkládá při uzavření zub zpodní skořápky. Jamka, pro tento zub určená, není však 

 omezená, nýbrž volná a jest z jedné strany vměstnána mezi přední a zadní zub, z druhé pak 

 strany lištou uzavřená, která běží od základné předního zubu ku přednímu vnitřnímu okraji 

 skořápkovému a tak dělí skořápku ve dvě nestejné prohlubiny. Zadní zub posunut až ku 



