o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. 57 



Radiolites bohemicus Teller sp. 



(Tab. V. obraz 7—15.) 



1877. Sphaerulites bohemicus Telí. (L. 191.) str. 98., tab. I. obraz 1 — 8. 

 1886. Sphaerulites bohemicus Poč. (L. 214.) str. 6. (199.). 



Zpodní skořápka jest lítlá, prodlouženě kuželovitá, tu více, tu méně zahnutá a někdy 

 i silněji zatočená. Rozměry jedinců velice se různí, což rozličným stupněm stáří vysvětliti 

 možno. Tak vykazovalo 11 zpodních skořápek tyto míry v milimetrech: I. délka 12, šířka 7; 

 II. délka 25, šířka 8; III. délka 28, šířka 9; IV. d. 31, š. 7; V. d. 34, š. 11; VI. d. 38, 

 š. 13; VII. d. 47, š. 12—15; VIII. d. 46, š. 17—20; IX. d. 49, š. 15; X. d. 58, š. 17—21 

 a XL d. 62, š. 25. 



Některé zahnuté tvary jsou při značné délce až 56 mm nepoměrně útlé, měříce v šířce 

 pouze 9 — 10 m7n. 



Soudě však dle mnohých svrchních skořápek, nejsou zde udané rozměry největší ; šířka 

 měřených zpodních skořápek nepřesahuje 25 mm, kdežto některá víčka 32 — 35 mm v šířce mají. 



Vnější tvar zpodních skořápek podobá se většinou válci, který se znenáhla ku zpod- 

 nímu konci zužuje; někdy přicházejí však také jedinci kuželovití, dole hákovitým vrcholem 

 zakončeni. Stěna skořápková není příliš silná; ježto vnější vrstva sestávající z kolmých hranolů, 

 jaká u jiných druhů rodu tohoto se vyškytá, u Eadiolites bohemicus nikdy nepřichází, zdá se, 

 že proměnou v rohovec byla zrušena, a že zbyla pouze vnitřní vrstva, která však ještě ve dvě 

 se rozlišiti dá. Vnější jest tenká, as 0'4 mm silná a má na povrchu svém podélné rýhy, 

 k nimž přidávají se někdy i vodorovné pruhy. Vrstva tato bývá zachována pouze v prstenco- 

 vitých pruzích, zvláště poblíže okraje. Vnitřní vrstva jest hladká, zřídka rovněž jemně pruhovaná. 

 Ü něktei-ých jedinců zříti v ní výplňky podélné, jež by snad upomínaly na chodby ve stěně. 

 Ježto však směr jejich jest šikmý, tak že se táhnou i přes rýhu svazovou, zdá se spíše, že 

 jsou to nahodilé tvary nerostné, povstalé během zkamenění. Obústí jest kruhovité aneb vejčité, 

 a bývá obdáno tenkým, listovitým okrajem, který však bývá ulomen u většiny jedinců. Od okraje 

 zámkového až ku vrcholi probíhá úzká rýha svazová. Ustroj zámkový není zachován a jen na 

 nepatrném kuse lze zříti stopy po něm. 



Rýha svazová dělí kus ten ve dvě části a po její stranách leží po jamce zubové, velice 

 ploché a uvnitř rýhované, zvláště na stěně vnější. Rozšířenina rýhy svazové uvnitř skořápky, 

 naznačena nahoře na ploše zámkové malou skulinou a uvnitř skořápky podélným valem. Po- 

 délné přídavné chodby, ležící po obou stranách rýhy svazové, které u jiných druhů, jako Rad. 

 foliaceus Lamk. znamenité šíře dosahují, jsou zde naznačeny pouze malou prohlubeninou po 

 pravé straně rýhy svazové. Otisky svalové nejsou zřetelné, zdá se však dle ústrojnosti na svi'chni 

 skořápce, že byly velice šikmé, ano téměř kolmo postaveny. Celkem jest ústroj zámkový všecek 

 ve stěně skořápkové a nezaujímá více než asi pětinu průměru obústí. Svrchní skořápka jest 

 tu více, tu méně vypouklá, někdy i kuželovitě vyvstávající s výstředným vrcholem, kolem něhož 

 se táhnou husté, soukrajné rýhy. Některé z i-ýh těch nabývají zvláštní ostrosti, a dělí pak sko- 

 řápku ve dvě neb i tři soustředná pásma. Od okraje až ku vrcholi probíhá rýha svazová 

 u ploských jedinců v podobě zářezu, který někdy zasahuje až téměř do středu skořápky, u ku- 

 želovitých v podobě dosti hluboké rýhy. Oba mohutné zuby stojí po obou stranách rýhy svazové 



TřiJa math.-přlrodov. VII. 3. 8 



