58 2. Dr. F. Počta: 



na společné podkovovité základné, na které jsou položeny také i otisky svalové. Oba zuby 

 jsou ploché, ku ploše skořápky šikmo postavené a na povrchu svém silně rýhované. Přední 

 zub jest mohutnější avšak kratší zadního, který následkem šikmého postavení skořápky více 

 vyniká. Svalové násadce jsou mohutné, dosahují téměř výše zubů a jsou na powchu slabě rý- 

 hované. Zadní bývá vyšší předního, což rovněž vysvětluje se šikmým uspořádáním ústroje zám- 

 kového. O významu těchto mocných násadců promluveno již při diagnose rodové. 

 Naleziště. Rohovcový slepenec v porfýru na výšině Sandberg u Teplic. 



Radiolites ? socialis D'Orb. 



(Tab. I. obraz 9.) 



1847. Sphaerulites socialis D'Orb. (L. 96.) str. 213. tab. 555. obraz 1—3. 

 1886. Sphaerulites socialis Poč. (L. 214.) str. 7. (200.). 



Kolonie asi 15 tu méně, tu více zřetelně omezených jedinců malých, vesměs bez 

 svrchních skořápek. Jsou k sobě přirostlí, tak že pouze obústí jejich jest zřejmo, kdežto po- 

 stranní stěny jedinců vnějších jsou v kámen vrostlé. Obústí ta jsou kruhovitá, malá a nízkým, 

 oblým krajem opatřená. I zde zachována jen vnější vrstva stěny skořápkové, která na vnitřní 

 straně má úzkou lištu, rýze svazové odpovídající a do vnitř sbíhající. Vše ostatní jest ne- 

 přístupné a tudíž i určení samo nejisté. Ze všech dosud uveřejněných obrazů přibližuje se 

 D'Orbignym uvedený druh Sphaer. socialis zevnějším tvarem svým nejvíce. Od druhu Rad. 

 Saxoniae, který taktéž někdy v podobně malých jedincích se vyskytuje, liší se oblým obústím 

 svým, jak vidno jest z obrazu (tab. I. obraz 10) ku porovnání přidaného. Mimo to by byly 

 i silné podélné rýhy druhu B. Saxoniae zanechaly na obústí stopy, kdežto dle známek na 

 kolonii popisované zřejmých zdá se spíše, že povrch byl pokryt jemnými a hojnými odstavci 

 přirůstacími. 



Naleziště. Holubice. 



Radiolites Saxoniae Rom. sp. 



(Tab. I. obraz 10. Tab. V. obraz 26—27. Tab. VI. obraz 12—13.) 



1841. Sphaerulites Saxoniae Rom. (L. 75.) str. 35. tab. VII. obraz 1 h, c. 

 1839 — 42. Sphaerulites Saxoniae Gein. (L. 77.) str. 18. tab. VII. obraz 2 a, h. 

 1845 — 46. Hippurites Saxoniae Reuss (L. 88.) II. str. 54. 

 1849 — 50. Radiolites Saxoniae Gein. (L. 105.) str. 218. 

 1871—75. Radiolites Saxoniae Gein. (L. 186.) I. str. 170. tab. 37. obraz 5—9. 



1886. Sphaerulites Saxoniae Poč. (L. 214.) str. 6. (199.) 



Zpodní skořápka jest kuželovitá, prodloužená, až i nálevko vitá, obyčejně rovná, zřídka 

 zpodním koncem nepatrně zahnutá. Vrchol zužoval se v dosti tenkou špici, která však vždycky 

 je ulomená. Naši jedinci přicházejí v rozličných stupních stáří, z nichž něktei-é dosahují po- 

 měrně značné délky, měříce až 70 mm. Obústí jest kruhovité, límcovitým oki-ajem vnější stěny 

 skořápkové obdané. Okraj ten bývá někdy uražen, jindy chybí, aniž by stopy zlomu zřejmý 

 byly. Povrch skořápky má předně zřejmé, přirůstáním povstalé odstavce, které do sebe na 

 způsob kornoutů vloženy jsou. Odstavce tyto jsou bývalé okraje, jež kolem obústí vytvořeny 

 byly a chybí tvarům, které mají obústí jednoduché, bez okraje límcovitého. V tom směru 



