o rudistech, vymřelé čeledi mlžů. gg 



bylo by tudíž možno rozvésti druh tento ve dvě odrůdy. Mimo to nese povrch ještě na jedno- 

 tlivých odstavcích podélné, hluboké a sobě nestejné rýhy. 



Stěna skořápková jest dosti silná; vnitřní vrstva její není nikdy zachovaná, vnější 

 skládá se z uloženin na skořápku kolmých, dutých mnohohranů, jež na průřezu síťovinu zříti 

 dávají. Rýha svazová, naznačena v síťovině této jakýmsi klínem, který porušuje pravidelnou 

 tkáň mřížoviny. 



Často přicházejí jádra druhu toho v podobě válcovitých roubíků, nahoře s kamenem 

 spojených, dole pak hladce zakulacených. Nahoře pak pozoruje se otisk límcovitého okraje 

 a dole pod roubíkem prohnuté příčky, jež dělí zpodní část skořápky ve zvláštní komůrky, tak 

 zvané vodní komory. Význam příček těchto domněnkou vyložen v ten rozum, že zvíře při 

 vzrůstu skořápky umenšovalo si nepotřebný zpodní prostor prohnutými dny. 



Ustroj zámkový a svrchní skořápka neznámy, domněnky v ohledu tom učiněné po- 

 strádají základu. 



Poznámka. Druh tento ustanovil A. Roemer (L. 75.), vyobraziv tři exempláře, z nichž 

 dva jsou velice různé. Jest zvykem bráti za pravý typ druhu obraz 1 & a c, tab. VIL 

 kdežto obraz 1 a náleží zajisté druhu jinému. Oba jedinci, za typické považovaní, mají okraj 

 nad obiístím, jakož i odstavce přirůstací a třeba znak tento bráti za závažný. Tvary s obústím 

 volným, bez okraje a následkem toho i bez odstavců přirůstacích, kladou se však také ke 

 druhu tomu a Geinitz fL. 186.) vyobrazuje tři úplné jedince vesměs bez okraje a jen na 

 jádrech zříti otisk okraje. Lundgren (L. 178.) popsal jedince, těmto bezokrajným tvarům 

 velice podobné, pod jménem EadioUtes suecicus nepatrných rozměrů, kterýžto znak i u našich 

 českých a saských druhů se opakuje. 



Naleziště. Druh tento nalezen až posud v místech: Velké Vsi, Vodolce, Telčicích, 

 Chvaleticích, Mariaheinu, Debrnu, Korycanech, Nolendorfu, Holubicích a Mezholesích. Geinitz 

 uvádí jej z Koschütz, Plauen a Oberhässlich v Sasku. Roemer z Tharandu. 



? Radiolites Sauvagesi Homb. Firm. 

 1837. Sphaerulites Sauvagesi Hombre Firmas (L. 59.) str. 193. 



Známy lílomky zpodní skořápky, které nejvíce se podobají obrazu D'Orbignyovemu 

 (L. 96. str. 211. tab. 553). Zachování je takové, že lze pouze o povrchu zpodní skořápky 

 mluviti. Týž skládá se z hustých, stupňovitých oddílů, někdy blízko vedle sebe položených 

 a nese dosti hluboké, podélné rýhy, které nepravidelně jedna silnější, jedna slabší jsou roz- 

 děleny. Zpodní vrchol rychle se úžil, je však vždycky uražen. Obústí kamenem zakryto. 



Naleziště. Koi'ycany. 



Radiolites undulatus Gein. sp. 



(Tab. I. obraz 11—13.) 



1839—42. Hippurites undulatus Gein. (L. 77.) str. 87. tab. XIX. obraz 6—10. 



1845—46. Eippurites undidatus Reuss (L. 88.) II. str. 54. tab. XLV. obraz 7 — 12. 



1449 — 50. Hippurites undulatus Gein. (L. 105.) str. 218. 



1886. Sphaerulites jindtdatus Poč. (L. 214.) str. 6. (199.). 



