o mdislech, vymřelé čeledi mlžů. ß3 



vinutá. A hlavně na této střední části má povrcli podélné rýhy, které někdy rozprostírají se 

 i také na postranní křídlo. Dutina pro zvíře prostírá se pod přední zub, který následkem toho 

 na vnitřní straně jest vyklenutý. Zadní zub stojí někdy poblíže samého okraje, jest podobně 

 plochý, ale obyčejně menší předního. Podélné rýhy jsou jen zřídka na něm vyvinuty. Jamka 

 pro zub zpodní skořápky jest úzká, dosti hluboká a leží mezi oběma zuby; dá se z podoby 

 její souditi na listovitý, tenký zpodní zub skořápky. Otisky svalové uloženy na obrubě dutiny 

 pro zvíře poblíže zubů. Přední otisk bývá neobyčejně dlouhý, na obrubě přilehá těsně ku 

 přednímu zubu a jest od okraje skořápky oddělen rýhou. Bývá obyčejně slabě naznačený, plochý. 

 Zadní otisk jest mohutný, rovněž podélný, prostírá se na vyvstalé liště u zadního zubu, jest 

 od okraje rýhou oddělen a má asi ve středu svém tu silněji, tu slaběji naznačený val. 



Rod tento vykazuje nejbližší vztahy ku rodu Radiolites mocným vyvinutím, jak zubů 

 zámkových, tak i násadců svalových na svrchní skořápce. Je-li rýha svazová vyvinuta čili nic, 

 nelze rozhodnouti na základě nepříznivě zachovaných jedinců, ale to dlužno připomenouti, že 

 i u rodu Eadiolites samého jest vlastně svaz vnitřní, a na zevnějšku naznačeno místo svazu 

 sice ve skladbě vnější skořápkové vrstvy, ale není rýha vyvinuta, jak o tom již dříve 

 blíže promluveno bylo. Rozličné znaky, jimiž se rod Petalodontia od radiolitů rozeznává, jsou 

 velice závažné. Mimo prazvláštní skladbu stěny zpodní skořápky druhu Pet. Germari Gein. sp., 

 jest to hlavně uspořádání zubů, které rozestupujíce se, chovají mezi sebou hlubokou jamku 

 pro zub zpodní skořápky. I zdá se, jakoby zde spojen byl typ radiolitů s typem monopleurid; 

 dle prvního vyvinuty zuby a násadce svalové, dle druhého rozestavení zubů a zub skořápky zpodní. 



Rod tento bylo nutno rozvrhnouti při značném množství odchylných znaků, jimiž se 

 někteří jedinci vyznačovali v několik druhů ustanovených, hlavně dle podoby a postavení zubů 

 a obruby dutiny. Než i tu dlužno přiznati, že jest dosti přechodů, které rozdíly mezi jedno- 

 tlivými druhy utlumují. Zpodní skořápka známa jen u Pet. Germari, pouze svrchní skořápka 

 u ostatních a sice Pet. opíma, foliodentata, acideodentata, crassodentata a planoperculata. Zdá 

 se, že některé ze svrchních víček Geinitzem pod jménem Eadiolites agariciformis de la 

 Meth. dlužno sem přiřaditi. 



Petalodontia Germari Gein. sp. 



(Tab. IV. obraz 5 a, h.) 



1839—42. SphaeruUtes ellipticus & Germari Gein. (L. 77.) str. 17, 59, 60, tab. VIL obraz 1, 

 tab. IX. obraz 4, 5, tab. XIV. obraz 3—5, tab. XVI. obraz 23, tab. IXX. obraz 11. 

 1845 — 46. Hippurites ellipticus & Germari Reuss (L. 88.) str. 55. tab. XLV. obraz 13 — 15. 

 1849 — 50. SphaeruUtes ellipticus & Germari Gein. (L. 105.) str. 218. 

 1871—75. Radiolites Germari Gein. (L. 186.) str. 171. tab. 37 obraz 10—13. 

 1886. Monopleura Germari Poč. (L. 214.) str. 8. (201.). 



Jak při popisu rodu již podotčeno, kladu známý druh tento sem jen na základě po- 

 dobnosti jeho skořápky svrchní s ojediněle se vyskytujícími skořápkami, jež na základě ústrojí 

 zámkového v nový rod jsou spojeny. Zpodní skořápka jest prodlouženě kuželovitá, poněkud 

 smáčkla, tak že průřez její jest vejčitý, s vrcholem mírně na způsob háku zatočeným. Ve stěně 

 skořápkové možno rozeznati tři vrstvy, nejzpodnější hrubou, obyčejně zrnitou, střední z po- 

 délných, jemných rýh (tab. IV. obraz 4 a) a nejsvrchnější tenkou listovitou, kteráž na svém 



