o rudistech, vymřelé Čeledi mlžů. 65 



Petalodontia opima Poč. sp. 



(Tab. ni. otraz 17 a—c.) 

 1886. Monopleura opima Poč. (L. 214.) str. 9. (202.). 



Druh tento ustanovil jsem na základě jedné, velice tlusté, svrchní skořápky, tvaru 

 kulovitého, as 43 mm v delší ose měřící a as 20 mm vysoké, k níž přidružil se během dalšího 

 prohlížení zásob jedinec jiný, as 50 mm dlouhý, původní skořápce podobný, ale již ne tak tlustý. 

 Na vnější straně naznačen vrchol nepravidelnou, boulovitou vyvýšeninou, která po straně splo- 

 štěniny nese; ku okraji proti vrcholi ležícímu, rozprostírají se rovněž nepravidelné vmáčkliny. 

 Zachována opět jen vnitřní vrstva stěny skořápkové, která na svém povrchu hlavně v nižších 

 polohách nese soukrajné přirůstací vi-ásky, vlnitě zprohýbané. Dutina pro zvíře jest nepatrná, 

 vniká pod přední zub, který se nad ní klene širokou klenbou. Zuby nejsou od okraje sko- 

 řápky určitě ohraničeny, nýbrž spíše se zdá, jakoby skořápka v zuby přecházela, aniž by vy- 

 tvořila jaký okraj. Přední zub jest asi 14 mm vysoký, v průřezu oble trojhranný, při čemž 

 jeho nejširší strana ku dutině pro zvíře je obrácena. Druhý zub měří ve výši jen asi 8 mm, 

 je sploštělý a velice široký (as 15 mm), tak že podobá se jakoby zde zub s násadcem svalovým 

 se spojoval. Jamka pro zub zpodní skořápky jest protáhlá, uprostřed o něco širší než na 

 krajích. Otisk svalu předního jest málo vyvinutý, téměř nezřejmý, zdá se alespoň u jedince 

 stloustlého, že seděl již na místě, které má přirůstací soukrajné vrásky. Otisk svalu zadního 

 jest v podobě naduřelé roviny za zadním zubem a sahá až ku vráskám přirůstacím. 



Zdá se, že skořápka náležela jedinci velice starému a že během dlouhého žití zvířete 

 stloustla z původního tvaru, který snad jinému typu příslušel. Ježto však není po ruce tvarů, 

 které by označovaly stupně menšího stáří, bylo nutno ji z ostatních vyňati a jiným jménem rozlišiti. 



Naleziště. Kadovesnice. 



Petalodontia crassodentata nov. spec. 



(Tab. V. obraz 6.) 



Svrchní skořápka nabývá značnějších rozměrů, měří až 65 mm v delší ose, při čemž 

 jest dosti úzká, jest obrysu oválního, kosočtverečného neb i zřídka protáhle vejčitého. Vrchol 

 na vnější straně naznačen jen nepatrnou naduřeninou. Na povrchu táhne se tu více, tu méně 

 zřetelný val ve směru úhlopříčném, po jehož straně rýha probíhá, která vystupuje mocně, 

 zvláště na okraji v podobě výkrojku. Na vrcholi ve směru ku jamce pro zub zpodní skořápky 

 táhne se nezřetelná rýha, k níž z obou stran směřují okraje skořápkové a která za rýhu sva- 

 zovou by se mohla považovati. 



Na zpodní straně jest obruba vytvořena kolem dutiny pro zvíře jen pod vrcholem na 

 ploše zámkové, kdežto čásť naproti zámku položená, jest bez takové obruby. Přední zub jest 

 mohutný, smáčkly, na pi-ůřezu svém lízce vejčitý až i trojhranný, při čemž širší čásť jest na 

 straně ku zubu zadnímu a táž bývá také hrubými, podélnými rýhami okrášlena, které někdy 

 pokračují, a to zvláště u jedinců starších i na čásť zubu užší. Zadní zub bývá mnohem menší, 

 rovněž smáčkly a jest velmi často uražen. XJ jedinců starších dorůstá zub tento téměř téže 

 výše jako zub přední a má pak jednu neb dvě podélné rýhy. Vždy bývá však zadní zub 

 více kuželovitý, kdežto přední je plošší a tudíž i širší. Jamka mezi oběma zuby položená 



Třída math.-přlrodov. VU. 3. ■ , ° 



