Květena českého cenomanu. 7 



jeden podán na našem obraze v přirozené podobě. Nejčastěji jsou velikosti této. Jsou ke 

 zpodu zvolna zúženy, v předu nejširší a na konci přítupé. Na povrcbu probíhá velký počet 

 souběžných, dosti silných nervů. 



Coniferae. 



Dammara borealis Heer. 



Tab. I. obr. 28, 29. 



V lupcích u Vyšerovic, Kounice, Hloubětína, Lipence, Lidic, Landsbergu, Bohdánkova 

 a Peruce vyškytají se velmi často otisky, jichž věrný obraz vidíme u čís. 28. Jsou to šupiny 

 v předu značně rozšířené, krátce zobanité, dolů pak stopkatě rychle súžené. Na jedněch jest 

 široká přední část velmi příkře vyklenuta a v předu v zobánek do zadu namířený súžena; 

 spodní část jeví slabounké žilkování podélné a poněkud vyvýšený střední kýl. Druhé otisky 

 mají opačně místo příčně vyklenuté části slabě vyhlubený příčný pás. Mimo to jest pak celá 

 hoření i dolejší část oblouko vitými vráskami proužkována. 



Otisky tyto mimo příčný kýl, který je v lupku hluboce vytisknut, jeví jen slabou 

 tlouštku, takže dobře souditi můžeme, že dolejší část byla dosti plochou. 



Není třeba mnoho obrazotvornosti, abychom v šupinách těchto ihned nepoznali věrnou 

 podobu šupin nyní žijících druhů rodu Dammara. Obr. 29. jest podán dle negativního 

 otisku ve vosku, čímž podoba tato ještě lépe vyniká. Také na šupinách Dam máry nalézáme 

 na vnitřní straně podélné proužkování. Ostatně v každém ohledu žijící i křídové šupiny úplně 

 se shodují, tak že nelze pochybovati o významu našich otisků. Jedině v tom nalézáme roz- 

 dílu, že naše šupiny nemají na dolejší klínovité části křídlovitou obrubu, jako jest to u ži- 

 jících druhů. 



Že se vesměs vyskytují ojediněle a že posud nikde nalezena nebyla souvislá šiška, 

 jest zcela pochopitelné, neboť známo, jak rychle a brzo šišky Dam máry se rozpadávají. 

 Také semena posud nebyla pozorována. 



Velikost šupin popsaných se značně mění. Některé se úplně podobají těm, jež Heer 

 pod tímže určením popsal ze současných vrstev Gronlundských (Fl. arct.). Heerův popis 

 s naším docela se shoduje. 



Krásné listy dammarové (Dammarophyllum striatum Vel. Zprávy král. česk. 

 spolku nauk r. 1886), jež u Bohdánkova leží na těchže břidlách, co výše popsané šupiny, tím 

 lépe určení těchto šupin potvrzují a snad i téže rostlině náležejí. 



A porovnáme-li nyní šišky Cunninghamia e leg ans, jež jsem r. 1886 popsal, tož 

 shledáme mezi podobou plodních šupin této konifery a šupinami naší Dammara borealis 

 nápadnou shodu. Šupiny Cunninghamia elegans jsou vlastně zmenšeným obrazem šupin 

 Dammara borealis. Jsou jen více protáhlé, úžeji stopkaté a déle zobanité. Stopkatá 

 část rovněž není křídlatá. Šupiny Cunninghamia elegans také se šišky opadaly. 



