Kvílena českého cenomanu. 9 



3. Tělíska v dutině šupin ležící shodují se dobře s jediným semenem, v šupině 

 araukariové uzavřeným. 



4. Kulovitý tvar šišky opakuje se vesměs u šišek pravých araukarií. Listnatých větví 

 k naší plodní šišce posud neznáme. 



Echinostrobus squamosus Velen. 



Tab. I. obr. 13., 14., 16—19. Tab. II. obr. 1., 2. 



Ve jmenované již práci o křídových nahosemenných (1. c.) jest popsáno a vyobrazeno 

 několik úlomků jakési konifery, jež prozatímně zařaděna do mesofitického rodu Echino- 

 strobus. Letošního roku přinesl p. Kalina z lomů Vyšerovických dosti velikou větévku 

 opět téže rostliny. Obraz její ve věrné a přirozené podobě podán u čís. 1. tab. 11. Větévka 

 tato má tyže vlastnosti, jako připomenuté již lílomky. Od střední silné osy oddělují se skoro 

 dvouřade tlusté postranní větve, jež opět nesou po obou stranách nové větvičky, které jsou 

 zcela zřetelně sestaveny dvouřade, takže celá větev leží na břidle v jedné ploše. Všechny 

 častě větévky jsou nápadně tlusté a na povi-chu rhombickými políčky pokryté. Při bližším 

 ohledání seznáme, že jsou políčka tato otisky rhombických šupin, které těsně pokrývají vě- 

 tévky. Každá šupina jest na povrchu jemně proužkována. 



Podoba šupin, jak jsem ji původně byl popsal, jest ale poněkud jiná, což tuto na 

 základě nového materiálu nutno opraviti. Otisk šupiny jeví totiž pod špičkou u předu zře- 

 telně vyhlubenou jamku, v níž se husté proužky sbíhají. Pozorujeme-li dobře okraje větévek, 

 tož tu a tam nálezném postranní otisk našich šupin. Zde vidíme, že mají podobu ku předu 

 nahnutého kužele, jenž vyniká z base rhombické. A je-li tedy šupina z plochy otisknuta, 

 musí se nám patrně "špička kužele objeviti na otisku co důlek pod špičkou otisku. Obr. 13. 

 podává nám čásť větévky věrně dle přírody. Na obr. 14. jest táže větévka v restauro- 

 vaném stavu. 



Uspořádání šupin na větévkách jest mně ale podnes ještě nejasné. Na starších částech 

 větve jsou v spiralním pořádku, na mladých větvičkách jsou ale docela jistě v střídavých 

 párech, jakž jsem se již v práci jmenované byl zmínil. Tomuto vstřícnému postavení ostatně 

 zcela dobře odpovídá párovité a dvoustranné rozestavení mladých postranních větviček. 



Tolik o částech vegetativních této zvláštní konifery. Dnes možno nám ale také popsati 

 její plodné šišky. Z břidel Vyšerovických jsou mně jíž dávno známy dvojité šistice, jichž věrný 

 obraz vidíme u čís. 17. Nemohl jsem ale tušiti, ku které zdejší rostlině by náležely, poněvadž 

 se nikdy nepodařilo nalézti je ve spojení s větévkou. Nyní ale máme je v několika kusech, 

 kde sedí na zřetelné větévce, šupinami pokryté (obr. 16, 18, 2). 



Na šiškách těchto lze rozeznávati tyto podrobnosti : Vždy jsou po dvou v dolejší části 

 spojeny. Tam, kde přisedaly ku větévce, jest ostře otisklé okrouhlé místo. V dolejší části 

 šistic vidíme více silných, krátkých, širokých a krátce zakončených šupin. V celé hořejší 

 části ji šiška hladká, jen v určitých vzdálenostech jest povrch jakoby hrbolatý a z každého 

 hrbolu vybíhá krátká silná špička. Tím způsobem má šiška v obrysu tvar skoro laločnatý. 



Třída mathematloko-přlrodOTědeckí Vlf. 3. 2 



