12 5- •D''- J- Velenovský 



vyniklá špička. Klínovitá část jeví střední kýl nebo rýhu, po jejíž stranách zdají se býti dvě 

 semena. Tato jsou ale velmi nezřetelná. Hledíme-li s povrchu šupiny, tož vidíme na zpodní 

 klínovité části dvě postranní vtiskla místa, která snad odpovídají přiléhajícím zevně dvěma 

 šupinám. 



Šištice tyto jsou u Chuchle v mastných jílech, v nichž krásná Dryandra cre- 

 t a c e a se nalézá, velmi hojné. Jsou vesměs rozevřené a jednotlivé šupiny zuhelnatělou hmotou 

 vyplněné. Tyto šištice jsou velmi důležitý, nebot některé z nich přisedají ku krátké větévce, 

 na níž rozeznáváme dobře malá čtyřhranná políčka či jizvičky listové. Tyto větévky leží na 

 těchže lupcích mastných ve větších kusech a jsou vícekráte metlatě rozděleny. Jsou dosti 

 slabé a mají na povrchu malé čtyřhranné jizvy po opadalých listech. Od jizev těchto sbíhají 

 dolů ostré kýlnaté stopy, čímž jeví se větévka ostře brázdovanou. Na vyobrazené velké vě- 

 tévce sedí na mnoha místech ještě dobře zachovalé listy. Tyto jsou úzce čárkovité, ploché, 

 silně kožovité, tuhé, ke zpodu zvolna zúžené a zde bud zaoblené neb snad čtyřhranné, v předu 

 přítupé. List jest ve stopečku ztluštělý a zde přisedá ku výše popsaným čtyřhranným jizvám. 

 V každé jizvě nalézá se centrální svazek cévní, jenž vbíhá do listu. V listu samém pozorujem 

 5 nervů, z nichž prostřední mnohem silněji než ostatní vyniká. Pod špičkou nalézá se malinká 

 tečkovitá jamka, která snad odpovídá hrbolku neb žláze. 



Jednotlivé listy opadalé nalezl jsem také u Lipence, kdež jsou zvláště krásně zachovalé 

 Zde jmenovitě jeví tuhou, kožovitou povahu. Vyšerovické jsou větší Chuchelských. Že právě 

 popsané větévky s listy náležejí k našim plodním šiškám, jest tedy dokázáno. Také u Vyše- 

 rovic leží jednotlivé listy na téže břidle co šištice. Ostatně i jednotlivé listy i listnaté úlomky 

 větévek jsou u Vyšerovic dosti hojné. 



Kam máme ale nyní tuto koniferu zařaditi? Šišky podobají se poněkud šiškám koni- 

 fery, kterou Heer z Grönlandu popisuje co Cyparissidium gracile, ale tato má zcela 

 jinak listnaté větévky. Z žijících konifer nepodobá se jí žádná. Podle spiralního sestavení 

 šupin v šišce musí náležeti bud do čeledi Taxodineae neb Abietineae. V první čeledi 

 nenalézáme ale nikde podobných listů. U druhé čeledi není podobných šišek; pak nevíme, 

 nalézá-li se za plodní šupinou nějaká bractea. Listy se sice podobají jehlicím rodu Abies 

 neb Picea, ale mají 5 nervů a onen hrboulek pod špičkou. Jizvy po listech a vyniklé stopy 

 listové upomínají naproti tomu dobře na rody jmenované. Za to ale jsou větévky rodu Plu- 

 tonia oproti rodům těmto příliš slabounké, metlaté. 



Podle všeho toho vidíme, že jistě naše konifera patří k rodu úplně cizímu a nyní již 

 vyhynulému. Snad až jednou se naleznou příbuzné a přechodní rody jiné, poměr její k žijícím 

 stane se jasnějším. 



Chamaecyparites Charonis sp. n. 



Tab. in. obr. 3—6., tab. II. obr. 9. 



Vyobrazené úlomky drobné konifery nalezeny dílem v červenavých lupcích u Boh- 

 dánkova dílem u Lidic. Již z charakteristického rozdělování větévek viděti lze, že jest to 

 pravá Cupressinea. Větévky jsou totiž vidličnatě děleny, dosti krátké a všude stejně silné. 



