KvUená českého cenomanu. 15 



u rodů Sequoia, Cryptomeria, Araucaria a j., jenže zde nejsou šupiny kolcovité 

 a neopadají jizvovitě. Také mezi vyhynulými rody nemáme nikde nic podobného. 



A jak máme rozuměti plodům naší větévky? Že tu máme co činiti s plodním ústrojem, 

 z tvaru otisku nelze skutečně pochybovati. Máme tu dvě zobanité chlopně obklíčené zákrovem. 

 Kdybychom měli přijati, že jest to nějaká konifera, skládala by se šiška tato toliko ze dvou 

 plodních šupin, jichž zobanitý tvar by nás právě nepřekvapoval, neboť tu tam také se vy- 

 skytuje (Libocedrus, Ceratostrobus, Araucaria), ale podivné by bylo, že jsou tu 

 vyvinuty jen poslední dvě šupiny, kdežto velký počet dolejších ostává sterilním. U cy- 

 přišovitých bývají často také jen některé šupiny plodními, ale bývají to prostřední. Naše 

 rostlina má ale šupiny spiralní a není tedy cypřiše vitou. Náležela-li opět mezi Taxo dine ae, 

 bylo by naopak divno, že jen pár šupin plodně se vyvinulo. 



Mezi zobany na levém ramenu leží malé, ledvinkovité semeno. Těžko ovšem říci, 

 leží-li tu nahodile z jiné rostliny, nebo vypadlo-li z plodu tohoto. 



Ze všeho, co jsme tuto řekli, vyplývá prozatím tento chudý důsledek: 



1. Rostlina naše jest buď koniferou typu úplně cizího, jemuž žádný žijící ani vy- 

 hynulý rod není podoben a jenž řadí se do čeledi Taxodineae. 



2. Buď není to vůbec konifera, nýbrž rostlina dvouděložná krytosemenná, neznámého 

 posud příbuzenstva, jež nese na konci větévek tobolkovitý plod dvojchlopný, dole zákrovem 

 šupin obklíčený. . 



Pojmenování rostliny možno prozatím ponechati, ale k zařadění rostliny třeba vyčkati 

 nových šťastnějších nálezů. 



Angiospermae, Dicotyledoneae. 



Myricophyllum glandulosum sp. n. 



Tab. VI. obr. 6—8. 



Vyobrazené listy nalézají se na hnědo-šedých břidlách ve společnosti mnoha jiných 

 listů dvouděložných (Myrsinophyllum aj.) ze stanoviska Lidického. Jsou dosti kožovité, 

 celokrajné, podlouhle kopinaté, v předu v krátkou špičku povytažené. Stopka jest tenká, dosti 

 krátká. Střední nerv ne mnoho silný, rovný, v předu tenčí. Ostatní nervatura buď nezřetelná 

 bud z velice jemných síťovitých žilek složená. Tato jemná žilnatina ztrácí se v hustě žlaznatém 

 zrnitém povrchu listu. 



Nikoliv tvar listů těchto, jenž u sta jiných stromů a keřů se opakuje, ale nápadná 

 zrnitá žlaznatosť a jemná žilnatina činí otisky tyto význačnými. Docela podobné listy, na 

 povrchu žlaznatě zrnité a zcela podobně žilnaté mají mnohé druhy rodu Myrica. Nejvíce 

 podobný druh nalezl jsem M. coriacea R. Br. z Portorika. 



Mezi listy popsanými leží na jednom místě věrně vyobrazený otisk plodů čís. 7. 

 K tenké střední ose přisedají zde vejčité plůdky, z nichž některé jsou mnohem menší, snad 



