Jg 3. Dr. J. Yelenovakj 



zakrnělé. Vyvinuté jsou v břidle hluboko vytisklé a svědčí tedy o tom, že byly tvrdé, pevné 

 podstaty. Na povrchu jich viděti dobře síťkovité žilkování. Nechci určitě tvi'diti, co by plody 

 tyto znamenaly, ale poukazuji k tomu, že docela podobné plody mají některé myriky a že 

 Heer také podobné z Grönlandu popisuje. Tím by ovšem určení výše popsaných listů bylo 

 ještě více pravděpodobným. 



Myricanthium amentaceum sp. n. 



Tab. II. obr. 24.-26. 



Skoro ve všech nalezištích peruckých rostlin objevují se čárkovitě podlouhlá kvě- 

 tenství, jež leží bud jednotlivě mezi ostatními otisky nebo jsou spojeny v celé květenství při- 

 sedajíce ku společné prodloužené ose (obr. 25.). Obraz náš proveden věrně dle přírody, jest 

 ale poněkud zvětšen. Společná osa květenství jest holá, nenesouc ani šupin ani lístků. 

 Jehnědovitá květenství musela s osy této snadno opadati, protože hojně se osamocená vysky- 

 tují. Jehnědy samy jsou dvojího druhu. Jedny jsou složeny ze zrnečkovitých jamek neb 

 tělísek, mezi nimiž sotva jaké šupinky jsou zřetelný, druhé obsahují řídce rozpostavené, 

 vejčité, tupé, blanité šupiny, v jichž úžlabí sedí elliptická, jemně přišpičatěná, jednotlivá 

 tělíska — snad plodní nažky. Prvé sedí v celém květenství nahoře a jsou snad jehnědami 

 samjčími. 



Více pověděti o těchto květních částech posud nemůžeme. Zdá se však aspoň to býti 

 pravdivým, že jsou to květné jehnědy nějaké bezkorunné rostliny. Kterým listům by však 

 náležely, nevíme. Poněvadž se ale tak hojně všude objevují, budou jistě patřiti k nějakému 

 druhu listů, které rovněž jsou ve všech nalezištích rozšířeny. Myslím, že by to mohly být 

 listy, jež označujeme jmény Myr i cophyllum Zenkeri a M. serratum, jež náležejí k nej- 

 i'ozšířenějším druhům. 



Složení jehnědy samicí nasvědčuje tomu, že z žijících řádů mužem tu srovnávati jen 

 Myricaceae aSalicineae. Tyto poslední mají ale vícesemenné, dvojchlopnitě pukající 

 tobolky, kdežto naše plody jsou nejspíše nažky nepukavé, jednosemenné. Ostatně nemáme 

 někde ve vrstvách žádné listy vrbové ani topolové, jež jsou přec svou žilnatinou hned po- 

 znatelny. To, co jsme pod rodem Salix již uveřejnili, jest velmi nespolehlivé. 



Mnohem lépe dají se srovnati Myricaceae. Zde máme podobné klásky květní, 

 zde jsou rovněž nažky nepukavé. U žijících druhů myrik není ale nikde podobně složité 

 květenství a také ne tak husté a hojnokvěté klásky květní. Možno se ale domnívati, že jest 

 rod, kterému naše květenství náleží, od žijícího rodu Myr i ca rozdílný a že nyní jediný rod 

 obsahující řád myrik obsahoval druhdy větší počet různých rodů. Tomu by svědčila i ta 

 okolnost, že myriky skutečně i v třetihorách i v křídě hojně jsou rozšířeny. 



Platanus laevis Vel. (Credneria laevis Vel.) 

 Tab. I. obr. 1., 2. 



Na obraze 1. tab. I. podán ve věrné podobě jen málo zvětšený otisk, který již na 

 první pohled za plody platanové mužem považovati. Na ose klikatě zprohýbané sedí kulovitá 



