I- 



så högt mot norr, som det finnes frodig skog (nord- 

 ligast vid Porsanger), men torde på fjällen knappast 

 öfverskrida grangränsen (Collett 1895). Collin anger 

 dock, att han skulle häcka i björkregionen. I Fin- 

 land är han allmän i södra och mellersta delarna 

 af landet och finnes i Österbotten till Sotkamo, Pal- 

 damo och Uleåborg (Mela). I Danmark är han all- 

 mun öfver hela landet (Collin). Trädgårdssångaren 

 häckar mot öster till Ural och mot söder till Spa- 

 nien. Han öfvervintrar i södra Afrika. 



Trädgårdar, lundar och löfskogar, där täta bu- 

 skar finnas, äro denna sångares tillhåll. Bäst trifves 

 han kanske bland taggiga buskar: slån och krusbär. 

 Han håller sig mer i närheten af marken än före- 

 gående art. Liflig och rörlig, smyger han genom 

 de tätaste snåren, flyger ibland upp och undersöker 

 löfträden, men återvänder snart till buskarna. Det 

 är om hans sång, som Sundevall säger, att »den ut- 

 gör ett slags musikaliskt joller, som genom sin lif- 

 lighet och genom det uttryck af fridsam belåtenhet, 

 hvarmed det utföres från ett grönt och vackert löf- 

 hvalf, aldrig underlåter att anslå åhörarens sinne». 



Omkring midten af maj ankommer hanen till 

 Vestergötland och Uppland och uppsöker då genast 

 en passande häckplats, möjligen den gamla. Åt- 

 minstone är man ofta i tillfälle iakttaga, att samma 

 buske under en längre tid årligen hyst en trädgårds- 

 sångarfamilj. Några dagar senare kommer honan. 

 Men stundom börjar hanen bygga bo, innan honan 

 ankommit, ibland bygger han t. o. m. pä flera. 

 En af oss såg sålunda en gång tre halffärdiga bon, 

 uppförda af samma hane, som till sist dock kasse- 

 rade dem alla. Vanligen är det endast underlaget 

 till boet han bygger på ensam, innan honan kom- 

 mit. Hvarje par har sitt bestämda distrikt och tål 

 ej andra fåglar i närheten. Intränger t. ex. en törn- 

 sångare i de snår eller buskar, där en trädgårds- 

 sångare ämnat häcka, uppstår genast strid, och blir 

 inkräktaren ej besegrad, flyttar trädgårdssångaren 

 själf till fredligare trakter. 



Boet, som ligger nära marken, är utvändigt om- 

 kring 120 — 130 mm. i diameter, invändigt c:a 55 

 mm. och består af torra strån eller grässtjälkar samt 

 fodras inuti med fina rotfibrer eller strån. Äggen, 

 4 — 5 till antalet, äro ljusgrå med ljusare och mör- 

 kare gråbruna fläckar och marmorerade. Längd 20 

 — 21 V 2 mm., tjocklek 15 — 16 mm. 



Hökfärgade sång-aren, Sylvia nisoria, Bechst. 

 (Tafla 5, fig. 6, rf", %. 7, 9.) 



Namn: Bröstvattrad sångare. Danska: Bryst- 

 vatret Sängar. Finska: Kirjarinta-lierttu. 



Hanen ofvan mörkt grå, under hvitaktig med 

 mer eller mindre stark vattring af mörkgrått. Hand- 

 pennor och vingtäckfjäclrar vanligen med ljusa spets- 

 kanter. Yttersta stjärtpennorna ha hos båda könen 

 infanet mot spetsen hvitt, andra pennan på samma 

 delar något mindre hvit, de följande med ett smalt, 

 hvitt bräm i spetsen. Näbbet mörkt gulbrunt, det 

 undre till inre hälften gult, ben och fötter blekgrå. 

 Iris gul ((f) eller brungul (Q). Honan har ofvan 

 en svag brun anstrykning, och vattringen på de un- 

 dre kroppsdelarna finnes endast på sidorna. Längd 

 173 — 181 mm., vingen 81 — 87 mm. Ungen är 

 ovattrad med svag gul anstrykning. 



Denne, den största af våra sångare, finnes i 

 Sverige endast i Skåne, Blekinge, sydöstra Småland 

 samt på Öland och Gotland. Hans utbredning här 

 i landet sammanfaller sålunda i det hela med näk- 

 tergalens. I Danmark är han funnen flerestädes i 

 Jylland och äfven på Lolland (Collin). I Norge äro 

 unga fåglar funna vid Asker (Collett 1895), hvadan 

 arten sannolikt häckar där. I Finland är han en 

 gång observerad vid Kuopio (M. v. Wright). 



Utom Norden häckar hökfärgade sångaren i 

 Europas centrala och sydostliga delar. Han öfver- 

 vintrar sannolikt i Central-Afrika. 



Till Skåne och Öland ankommer han i midten 

 af maj och flyttar bort i slutet af augusti. Den ene 

 af oss har funnit honom allmän i skärgården söder 

 om Kalmar och på norra Öland. På sistnämnda 

 ställe var han 1890 den allmännaste sångaren, och 

 paren bodde i frid med hvarandra så tätt, att 7 bon 

 med ägg och ungar påträffades på ett litet område. 

 Han uppehåller sig helst bland buskar af slån (Pru- 

 nus spinosa) och Kibes alpina, men finnes äfven 

 bland andra buskar. I sitt släkte är han en af de 

 förnämsta sångarna. Han klättrar ofta sjungande 

 upp till toppen af en buske, och någon gång kan 

 man få höra honom sjunga ur ett träd, men vi be- 

 tvifla, att han, som uppgifvet är, likt törnsångaren 

 skulle höja sig sjungande i luften. Han har ett par 

 olika locktoner och ett mycket egendomligt varnings- 

 skrik, som ofta höres, och som består i ett ihål- 

 lande, upprepadt skorrande. 



.På Öland låg boet vanligen i en buske af Ri- 

 bes alpina och bestod af torra stjälkar af Cynan- 

 ehuin vincetoxicum, inuti fodradt med fina gräs- 

 strån. Det är tämligen högt och djupt, 90 — 100 

 mm. högt samt 100—120 mm. bredt. Ett näste, 

 hörande till Sylvia nisoria, som den ene af oss fann 

 på norra Öland den 19 juni 1890, afviker från den 

 form, som annars alltid tillhör arterna af släktet 

 Sylvia. Detta bo är nämligen öfvertäckt, med in- 

 gång från sidan, och liknar häri grönsångarnas. De 



