32 



2. På den hoplagda vingen mot basen 



af handpennorna ingen hvit fläck 3- M. atricapilla. 

 B. Stjärtens fyra pennor å hvardera si- 

 dan från basen utöfver midten hvita 3. M. parva. 



Grå flugsnapparen, Muscicapa ficedula, L. 

 (Tafla 7, fig. 7). 



Syn. Mucicapa grisola, Boic. 



Namn: Norska: Gråa Fluesnapper. Danska: 

 Gråa Fluesnapper, Bityv, Pottefugl. Finska: Har- 

 maa paarmalintu, Harmaa kärpäscnottaja, Har- 

 maa kärpässieppaaja. 



Ofvan grå, på hufvudet med mörka fläckar, 

 under hvitaktigt grå, på bröst och sidor med grå- 

 bruna, längsgående fläckar. Vingar och stjärt mörkt 

 brungrå, de förra med smala, ljusa fjäderkanter. 

 Näbb svart, undernäbbet vid roten ljusare. Fötterna 

 svartaktiga. Iris mörkbrun. Könen lika. Längd 

 155—100 mm. Vingen 84 — 90 mm. 



"Ungen ofvan rödbrun med gula fläckar och mörka 

 fjäderkanter. Vingen brun med gulaktiga fjäderbräm. 

 Under hvitaktig med mörkare fläckar. 



Grå flugsnapparen är den vanligaste af sitt 

 släkte samt en af våra vanligaste fåglar. I Skan- 

 dinavien förekommer han snart sagdt öfverallt, där 

 skog finnes, och trifves han såväl i barr- som löf- 

 skog. Mot norr är han funnen i Sydvaranger och 

 vid Porsangerfjord (Collett) samt i Alten (Sundevall). 

 I hela Lappland är han ingalunda sällsynt. På 

 fjällen går han upp i björkbältet. I Finland är 

 han vanlig från landets södra delar ända upp till 

 Muonio (Mela). I Danmark är han allmän öfver 

 större delen af landet, i nordligaste Jylland (Vend- 

 syssel) häckar han dock ej längs vestra kusten. Äf- 

 ven på Bornholm är han ej särdeles allmän (Collin). 

 På Faeröarna och Island är den grå flugsnapparen 

 aldrig iakttagen. Han bebor om sommaren hela 

 Europa, om vintern finner man honom ända ned i 

 södra Afrika. 



Till oss ankommer han vanligen ej förr än i 

 senare hälften af maj för att lemna oss i början af 

 september; endast sällan kvarglömmer sig någon 

 enda ungfågel till slutet af nämda månad. 



Grå flugsnapparen är en medelmåttig sångare 

 och hans sång höres ej långt, men locktonen, ett 

 hvisslaude »ist, ist», låter han ofta höra. 



Sitt bo bygger grå flugsnapparen i en spricka 

 på någon trädstam, i klykan mellan ett par tjocka 

 grenar, i en gärdesgårds hank eller på en huslist, 

 med ett ord öfverallt, hvar ett något så när använd- 

 bart stöd erbjuder sig. Och härvid besväras han 

 ingalunda af någon öfverdrifven skygghet, han är 

 tvärtom den mot människan mest förtroendefulla 



fågel man kan tänka sig. Och gärna begagnar han 

 sig af för honom utsatta öppna lådor eller hyllor 

 för att bygga sitt bo. Boet består af mossa eller 

 skägglav och är inuti fodradt med fina grässtrån. 

 Äggen, vanligen 5, äro ljust grönaktigt gråa, med 

 ljusbruna och stundom i rödt stötande fläckar och 

 ådringar samt 17 — 21 mm. långa samt 13'/» — 15 

 mm. tjocka. De läggas mycket sent, stundom först 

 i början af juli. 



Svart och hvita flug-snapparen, Muscicapa atrica- 

 pilla, L. (Tafla 7, fig. 9 d", fig. 10 9). 

 Syn. M. luctuosa, Scop. Ficedula atricapilla. 

 Namn : Brokig flugsnappare, Träclsvala, Öster- 

 götland. Danska: Broget Fluesnapper, Svalespurv. 

 Finska : Mustankirjava paarmalintu. 



Hanen ofvan svart eller gråsvart med en hvit 

 fläck på pannan. De innersta armpennorna och 

 vingens långa öfre täckfjädrar till större delen hvita 

 bildande en stor längsgående fläck. Den 6:te— 10:de 

 handpennan vid basen hvita, men denna färg täc- 

 kes helt af öfverliggande fjädrar. Vingpennorna 

 brunsvarta. Öfvergumpen grå. Den yttersta stjärt- 

 pennan hvitkantad. Undre delar hvita. Honan of- 

 van grå med gulbrun anstrykning, den hvita fläcken 

 på vingen är mindre. Pannan enfärgad. Undre 

 kroppsdelar gråhvita. De tre yttersta stjärtpennorna 

 på hvar sida med hvit rand. Om hösten liknar 

 hanen honan. 2:dra vingpennan kortare än den 5:te. 

 Näbb och lien svarta. Tarsen vanligen med hel 

 främre beklädnad. Iris brun. Längd 133—142 

 mm. Vingen 76 — 82 mm. 



Ungen liknar ungen af den grå flugsnapparen, 

 men har mindre näbb. De ljusa fläckarna ofvan 

 äro mindre samt de hvitgula brämen på vingens 

 täckfjädrar större. 



Ej sällan finner man häckande hanar, hvilkas 

 dräkt mycket litet afviker från honans, ryggen är 

 gråbrun och pannfläcken är knappast antydd. San- 

 nolikt är det fjolårsungar, som ej anlagt sommar- 

 dräkten. Men de äro parningsdugliga och sjunga 

 liksom de svarta hanarna. Att de, som några få- 

 gelkännare förr antogo, skulle tillhöra en art för sig, 

 har visat sig ej vara fallet. 



Den svart och hvita flugsnapparen förekommer 

 i Sverige till norr om polcirkeln, om än i höga nor- 

 den i något aftagande antal. I Norge är han mot 

 norr funnen i Sydvarangers och Porsangers löfskogar 

 (Collett). På fjällen finner man honom t. o. m. i 

 björkens område. I Finland finnes han öfver hela 

 landet ända upp till Muonio samt vid Imandra (Mela), 

 men är ingenstädes synnerligen allmän. I Danmark 

 förekommer han öfver hela landet, men är i regel 



