Trastarnas kött anses mycket smakligt, och de 

 jagas ifrigt i södern. Inom Skandinavien äro de un- 

 der höstflyttningen föremål för snarfångst i s. k. 

 donor. Sv. Nilsson skrifver härom: 



»I medlet af September utsätter man donorna 



Dessa utsättas i en rad i skogen, mer eller mindre aflägsna 



frän hvarandra Man låter helst sin donkedja stryka 



genom buskiga trakter, isynnerhet ung björkskog. Den första 

 kramsfågelart, som om hösten faller i donorna, och som här 

 (i Skåne) fångas i största mängd, är sångtrasten, hvarföre 

 denna af fågelfängaren företrädesvis kallas kramsfågel. Jämte 

 honom fastnar ofta rödhakesångaren och några mesarter, 

 samt därefter en och annan koltrast (solsvärta). Senare in- 

 finner sig rödvingen; men hvarje år sparsammare än sång- 

 trasten. Jämte honom får man vanligen domherrar, och då 

 nattfrosten tilltager, falla björkdrosslor i mängd, samt jämte 

 dem sidensvansar, hvarmed fågelfångsten för året slutas.» 



Öfversikt af arterna. 



I. Rygg och skuldror gråbruna med eller utan olivbrun an- 

 strykning och med eller utan hvitaktiga eller svartaktiga, 

 ej halfmånformiga fläckar. 



A. Stjärtens sidopennor vid spetsen . hvita 



liksom äfven de undre vingtäckarna... T. viseivorus. 



B. Stjärtens sidopennor vid spetsen af 

 samma färg som för öfrigt. De undre 

 vingtäckarna bruna, roströda eller mer 

 eller mindre rödgula. 



a. Från näbbroten öfver ögonen ej nå- 

 got hvitaktigt band. 



1. Halsen utan något svart tvärband. T. musicus. 



2. Halsen med ett tvärband af täta, 

 svarta fläckar eller (hos c?) helt 



svartaktig T. atrigularis. 



b. Från näbbroten öfver ögonen ett 

 bredt, hvitaktigt band. 



1. Bröstets sidor roströda T. iliacus. 



2. Bröstets sidor gråhvita med täta, 

 svarta fläckar, vingtäckarna med 



breda, rödbruna kanter T- fwcatus. 



II. Bygg och skuldror kastanjebruna med eller 



utan svarta och hvitaktiga fläckar T. pilaris. 



III. Bygg och skuldror svarta, svartaktiga eller 

 svartbruna, stundom med ljusare fläckar. 



A. Andra handpennan betydligt kortare än 

 femte, och första handpennan föga kor- 

 tare än de öfre täckfjädrarna T- mcrula. 



B. Andra handpennan ungefär lika med 

 femte, och första handpennan betydligt 



kortare än de öfre täckfjädrarna T. torquatus. 



IV. Bygg och skuldror olivbruna med svarta, 

 halfmånformiga fläckar. Undre vingtäckar- 

 na med svarta spetsar. Sjärtpennorna 14. T- värms. 



Dubbeltrasten, Turdus viseivorus, L. (Tafla 1, fjg. 3.) 



Namn: Misteltrast. Norska: Duetrost, Dob- 

 beltrost. Danska: Misteldrossél, Snarrer. Finska: 

 Rosorastas. Lapska: Stuora rastis>. 



Ofvan brungrå, ryggen i synnerhet baktill 

 skiftande i olivgrönt, under hvitaktig, på sidorna 



med rostgul anstrykning samt med svartbruna flac- 

 kar, som på hakan äro pillika, på bröstet och magen 

 tvärställda. De två till tre yttersta stjärtpennorna 

 i inkanten hvita. Undre vingtäckfjädrarna hvita. 

 Näbb mörkbrunt, underkäken vid roten gulaktig, 

 fötter gulaktiga. Iris mörkbrun. Könen äro lika. 

 Längd 285 — 305 mm., vingen 150 — 1G5 mm. 



Ungen ofvan med ljusgula spolfiäckar, kantade 

 med svart, ryggfjädrarna med en svart spets. Arm- 

 pennorna och armtäckfjädrarna med ett ljusgult 

 bräm. Härigenom erhåller ungen ett mycket bro- 

 kigt utseende. 



Denna, den största af våra trastarter, bebor 

 skogarna och förekommer i Sverige som häckfågel 

 ända upp till lappmarksgränsen (Lycksele). Från 

 Skåne anför Sundevall honom som häckande. På Got- 

 land är han sällsynt, men funnen häckande (Kol- 

 modin). I Norge, där han hufvudsakligen häckar i 

 de sydöstra delarna, är han sparsam redan i Gud- 

 brandsdalen, och hans nordgräns torde sammanfalla 

 med Trondhjemsfjorden, om än enstaka exemplar 

 iakttagits norr därom; så i Stördalen (Nilsson) och 

 Alten (Sundevall). I Danmark häckar han på flera 

 ställen, vid Jyllands östra kust samt på Själland, 

 och är allmän under flyttningen. På Bornholm 

 saknas han likasom naturligtvis på de skoglösa 

 Färöarna och Island (Collin). I Finland finnes han 

 ehuru sparsamt från södra delania af landet till 

 lappmarken och är funnen häckande ända upp vid 

 Muonio (Mela). 



I Tyskland, Storbritannien, Frankrike och Ita- 

 lien häckar han, och många synas tillbringa vintern 

 vid Medelhafvet. 



Ehuru en stor del dubbeltrastar stannar hos 

 oss äfven de strängaste vintrar, flyttar dock flertalet 

 till sydligare länder. De, som öfvervintra i Sverige, 

 synas vara ungfåglar. Återkomsten till häckplat- 

 serna sker tidigt om våren i slutet af mars eller 

 början af april, Dubbeltrasten bosätter sig företrä- 

 desvis i skogskanter eller skogsdungar, som gränsa 

 till öppna fält, eller i närheten af odlingar och be- 

 tesmarker inne i skogen. Här bygger han vanligen 

 på midten af ett medelstort träd ett bo, ej olikt 

 snöskatans. Äggen läggas tidigare än de öfriga 

 trastarnas ofta redan i midten af april. De äro fem 

 och variera mycket, grundfärgen är grönhvit med 

 mer eller mindre röd anstrykning, glest beströdd med 

 violetta och rödbruna fläckar. Längd 29 — 32 mm., 

 tjocklek 21 '/ 2 — 24 mm. Sedan ungarna blifvit flyg- 

 färdiga, ströfvar familjen vidt omkring och jagar 

 mot hösten flitigt gräshoppor jjå ängar och betes- 

 marker. Dubbeltrastens sång är rätt angenäm, men 

 låg, och kan ej jämföras med sång- eller koltrastens. 



