63 



spetsar bildande ett eller stundom två band öfver 

 vingen. Under hvit med täta, rödbruna fläckar i ett 

 band öfver bröstet och längs sidorna. Honan har 

 hufvudet mörkbrunt med ljusare fläckar och bandet 

 öfver ögat samt nackfliicken mindre. Hennes dräkt 

 är i öfrigt dunklare. Om vintern döljes vårdräk- 

 tens bjärtare färger på hufvud och skuldror af breda, 

 brunaktiga bräm, men fläcken i nacken är fortfa- 

 rande tydlig. Iris mörkbrun. Näbb ofvan mörkbrunt, 

 under ljusare, fötter gulbruna. Längd 127 — 140 mm., 

 Vingen 74 — 78 mm. 



Ungfåglarna likna rcycket unga säfsparfvar, men 

 ha ett ljust band längs hjässan eller åtminstone en 

 ljus fläck i nacken. 



Videsparfven bebor norra Europa, Sibirien och 

 Kamtschatka, vintern tillbringar han i Kina och 

 Japan. I mellersta Europa är han endast tillfälligt- 

 vis funnen. I Sverige äro endast ett fätal iakttagna : 

 ett par vid Haparanda 20 / 5 1821, en ung fågel nära 

 Luleå s / 9 .1835, han säges äfven förut vara iaktta- 

 gen i Lappland (Nilsson). Hvarken i Norge* eller 

 Danmark är han med säkerhet sedd. I guverne- 

 mentet Olonetz förekommer han från Svir till Uiki- 

 järvis norra strand och finnes äfven i östra Karelen 

 och norra Savolax, mot vester har han funnits häc- 

 kande vid Kuopio, Kiuruvesi och Sotkamo (Mela). 

 Videsparfven, som i likhet med Emberiza aureola 

 och dvärgsparfven håller på att från Sibirien, sitt 

 ursprungliga hemland, framtränga vesterut, är kan- 

 ske den af dem, som hunnit längst. I Finland har 

 han ju redan oomtvistelig hemortsrätt. 



Till uppträdande och lefnadssätt lär han likna 

 säfsparfven. Äggen, 5, likna säfsparfvens, men 

 ha rödaktigt hvit grund och rödaktiga fläckar 

 (Dresser). 



Dvärgsparfven, Emberiza pusilla, PalL (Tafla 20, 

 fig. 3, ef i sommardräkt). 



Namn: Dånska: Bvaergverling. Finska: Vä- 

 häsirlilcu. 



Hanen om våren: ofvan ljust brungrå med 

 svartaktiga fläckar. Hufvudets och strupens öfre del 

 bruna. Ett bredt, svart band öfver hvardera ögat 

 nedåt nacken och ett dylikt tvärband bakom öron- 

 täckfjädrarna. Vingarna svartbruna med ljusare fjä- 

 derkanter, som på täckfjädrarna äro ljusast. Stjär- 

 ten svartbrun med ljusare fjäderkanter, dess två 

 yttersta pennor delvis hvita. Under hvitaktig med 

 svarta fläckar pä strupens sidor, bröstet och kropps- 

 sidorna. Honan liknar hanen, men har dunklare 



* Mc Senrader säger sig hafva funnit honom i Ostfin- 

 marken, '-M uppgift, som Collett docli ij anser tillförlitlig. 



färger. Iris brun. Näbb hornfärgadt, fötter gulbruna. 

 Längd 122—134 mm. Vingen 68—73 mm. 



Ungen har den bruna färgen på hufvudet er- 

 satt af hvitaktigt, de svarta strecken äro bredare och 

 med inblandadt brunt. Undre kroppsdelarna hvit- 

 aktiga, öfverallt beströdda med svartbruna fläckar. 



Dvärgsparfven bebor norra Europa, Sibirien och 

 norra Kina och öfver vintrar i södra Asien. I Sve- 

 rige är han funnen vid Lund i april 1815. Collett 

 (1881) har vid Staburnaesälfvens utlopp i Porsan- 

 gerfjord iakttagit en fågel, som han att döma af 

 sången anser för ifrågavarande art, och som troligen 

 häckat där. Hvarken i Danmark eller Finland är 

 han iakttagen, men vid Archangel och Dvina fann 

 Lilljeborg honom vara den allmännaste af sitt släkte, 

 och Meves fann honom vid Onega. Colletts fynd 

 sjaies visa, att dvärgsparfven kan väntas invandra 

 äfven i Skandinavien. 



Fältsparfsläktet, Plectrophanes, Meijer. 



Fältsparfvarna påminna ej så litet om lärkorna 

 i lefnadssätt och val af vistel- 

 seort. Särskildt är detta fallet 

 med fotens form (jämför vid- 

 stående fig. med t. ex. fig. 6 

 å tafl. 21). De röra sig äfven 

 ofta gående såsom lärkor och 

 piplärkor. Hos lappsparfven, 

 som af många anses bilda ett 

 släkte för sig, och som onekli- 

 gen till sin dräkt afviker myc- 

 ket från snösparfven, är bakklon längre än tån, 

 hvilket ej är förhållandet hos den senare. 



Öfversikt af arterna: 



I. Armpennorna svartaktiga P. lapponicus. 



II. Armpennorna till största delen hvita P. nivalis. 



Lappsparfven, Plectrophanes lapponicus, (L.) (Tafla 

 19, fig. G, (J 1 , fig. 7, 9 i sommardräkt.) 



Syn. Emberiza lapponica, Calcariiis lapponicus, 

 Gentrophanes lapponicus. 



Namn: Norska: Laplandssptirv. DShska: Lap- 

 landsverling, Sporeverling . Finska: LapinsirJeku. 

 Lapska : Värri-cicas. 



Hane i sommardräkt: rygg och öfvergump brun- 

 svarta med breda, gulbruna fjäderkanter. Hufvudet 

 ofvan och på sidorna samt hals och bröst svarta. 

 Från ögat går ett gulhvitt eller rostfärgadt band till 

 nacken och därifrån bakåt längs sidorna af det svarta 



Fot af lappsparf (efter 

 Catalogue of Bml). 



