84 



en andra kull, endast äro försenade genom om- 

 läggning. 



Starens bo är mycket enkelt, det består af en 

 bale af halm och strån. På Gotland och Öland samt 

 i Skåne, där han är ytterst allmän, häckar staren 

 oftast i af några brädlappar hopslagna s. k. star- 

 stunkor, utsatta på eller vid boningshusen. I Bohuslän 

 och i vestra Norge bygger han stundom i bergs- 

 skrefvor, på Paeröarna ofta i fågelbergen. I ett 

 fall har man iakttagit, hur staren bygger sitt 

 bo på trädgrenar omkring 10 m. från marken. 

 Sannolikt drifvas de härtill af brist på lämpliga hål 

 att häcka i (Lutken 1886). Äggen, 5 eller 6, äro 

 blågröna, enfärgade. Längd 27 — 30 mm., tjocklek 

 20 — 23 mm. Faerörasens ägg skola nå 33,6 mm. 

 i längd och 23 mm. i tjocklek. 



Kosenstarsläktet, Pastor, Temm. 



Näbb vid basen lilja högt som bredt, svagt 

 krökt med ett tydligt hak innanför spetsen. Nackens 



Hufvud af roseustare jämte näbbet sedt uppifrån. 



fjädrar längre än tarsen, bilda en väldig tofs. Släktet 

 omfattar endast en art. 



Rosensiaren, Pastor roseus,(L). (Tafla 12, fig. 7, ef). 



Syn: Sturnus rosens, Gracula rosea. 



Namn: Bosenfärgad drossél, Nilsson. Danska: 

 Drosselstaer , B.osendrossel, Staerdrossel, Bosenstaer. 

 Finska : Punaliottarainen. 



Rygg, skuldror, öfvergump samt bröst och mage 

 ljust rosenröda. Nacken försedd med en lång, yfvig 

 tofs. Hufvud och hals, främre delen af bröst och 

 rygg samt vingar och stjärt jämte öfre stjärttäckare 

 och undergump svarta med svag metallglans. Könen 

 lika. Iris brun. Näbb gult, det undre vid roten 

 svart. Längd 203 — 216 mm. Vingen c:a 130 mm. 



Ungen är ofvan gråbrun. Vingtäckama och 

 vingpennorna samt stjärtpennorna med hvitaktiga 

 kanter. Strupen hvit, nedåt streckad med brunt. 

 Under ljust askbrun. Han liknar sålunda mycket 

 uneen af vår vanliga stare. 



Rosenstaren häckar i Centralasien och länderna 

 öster om Medelhafvet. Från sitt egentliga hemland 

 utvandrar han årligen i stora skaror till södra Ryss- 

 land och Balkanhalfön, utan att dock häcka där. I 

 Italien är han likväl en gång funnen häckande. I 

 mellersta, vestra och norra Europa förekommer han 

 mer tillfälligtvis och i enstaka exemplar. 1875 

 skedde en stor invandring af rosenstarar till södra 

 Europa och Tyskland. I Sverige är han funnen 

 åtskilliga gånger sedan Linnés tid : i Skåne vid 

 Landskrona. (%, 1830), Kristianstad ( 10 / 10 1830), 

 Lund ( 5 / 6 1838), i Vestergötland, Dalsland, Söder- 

 manland, Dalarna (Nilsson), Helsingland ( 15 / 6 1871), 

 i Lappland, Karesuando ('7, 1837) samt vid Klinte- 

 hamn på Gotland ( 2 7 1889, Carlson). I Norge är 

 en ungfågel funnen vid Trondhjemsfj orden ( 30 /„ 1885, 

 Collett 1887). I Finland är han funnen vid Åbo 

 (juni 1845) och i trakten af Vasa (Mela). (Se äfven 

 fyndet vid Karesuando här ofvan) I Danmark har 

 man gjort de talrikaste fynden. Han har erhållits 

 vid Herlup Magle (1837), Holbaeck ( 2 7 6 1855), Brönds- 

 höi (1866) ochRingsted ("/,. 1893) på Sjaelland, från 

 Falster, från Fredrikshavn ("/, 1889), Thisted (•/, 

 1893), Viborg ("/,„ 1889), Randers (april 1890), 

 Holstebro ("/, 1875) och Horsens ('/, 1875) på Jyl- 

 land. Äfven från Faeröarna kännas ett par fynd 

 (Collin). 



Till lefnadsvanor påminner rosenstaren mycket 

 om vår vanliga stare, till hvilken han gärna sluter 

 sig, när han kommit vilse. Han är mycket till- 

 fällig i sitt uppträdande och kan plötsligt försvinna 

 från trakter, där han varit allmän och häckat. Hans 

 älsklingsföda består af den stora, vandrande gräs- 

 hoppan (Acridium migratorium), hvilkens antal och 

 härjningar han stundom i någon mån lär begränsa. 

 Annars håller han gärna till bland boskapshjor- 

 darna och lefver af de dem åtföljande insekterna. 



2 Underfam. Gyllingar, Oriolini. 



Näbb långsträckt, dess 1'3'gg svagt böjd, spetsen 

 något hoptryckt och nedböjd samt försedd med ett 



Hufvud af sonimargylling (efter Catalogue of Birds). 



litet hak (se vidstående teckning). Näsborrarna del- 

 vis täckta af en naken hinna. Första handpennan 



