89 



VndernUbb af 

 kråka. 



Nötkråksläktet, Nucifraga, Briss. 



Näbb långt, rakt, utan hak, stundom dock med 

 antydan därtill. Undernäbbet vid roten med en 

 knöl, som förklarar den stora lätthet, med hvilken 

 nötkråkorna knäcka nötter (se vidstående figur). 

 Medan hos kråkfåglarna de äldre nryc- 

 ket ofta ha längre näbb än de yngre 

 (jämför fig. 5 och 6, tafla 12 samt 

 de båda teckningarna sid. 94), är för- 

 hållandet hos nötkråkan omvändt. 

 Detta beror tydligen därpå, att till följd 

 af den ofta hårda födan näbbet nötes 

 mer, än det tillväxer. Tungan är 

 kort, tvåspetsad med en liten flik 1ig- 

 not- gande på livar sida om den ofvan- 

 nämnda knölen. 

 Till lefnadssättet likna nötkråkorna mest skri- 

 korna. Man känner 4 arter, spridda öfver norra och 

 mellersta Europa, norra Asien och Himalaya samt 

 vestra Nordamerika. Endast en finnes i Norden. 



Nötkråkan, Nucifraga caryocatacies, (L.) (Tafla 

 12, fig. 4). 



Syn: Gorvus caryocatacies, Caryocatactes gut- 

 tatus, (Vieill.), Nucifraga macrorhynchus, C. L. 

 Brehm, N. brachyrhynchus, C. L. Brehm, N. pla- 

 tyrliynchus, C. L. Brehm. 



Namn: Nötknäcka; Nötskrika (Östergötl., ÖL, 

 Nerike); Notgubbe (Nerike); Notskata, Skovskata 

 (Smal.). Norska: Nöddekraake, Blaakraake. Danska: 

 Nöddehrige, Pletfugl. Finska: Pähkinähakkinen. 



Hufvudet ofvan och nacken mörkbruna, ofläc- 

 kade. Hals, rygg och skuldror samt bröst och buk 

 bruna, stundom med grå anstrykning och med run- 

 dade, hvita fläckar, en i spetsen på nästan hvar 

 fjäder. På hufvudet och halsens sidor samt på 

 bröstet äro de hvita fläckarna aflånga, stundom 

 större och tätare, nästan sammanflytande. Öfver- 

 gump svartbrun, ofläckad. Undergump hvit. Vin- 

 garna brunsvarta, stundom med små hvita spetsar, 

 stundom med svag metallglans. Stjärten svart med 

 utåt bredare hvit spets, som ibland saknas på de 

 två mellersta pennorna. Könen lika. Iris mörk- 

 brun. Näbb och fötter svarta. Längd 342— 3G3 mm. 

 Vingen 177 — 196 mm. 



Ungarna likna de gamla, men äro mer smuts- 

 bruna, fläckarna äro mindre och ej rent hvita. 



Man har på grund af näbbets längd och 

 tjocklek sökt uppdela nötkråkan i (j mindre än tre 

 arter. Sannolikt är det dock endast skillnaden i 

 ålder,som gifvit upphof till de växlingar i näbbfor- 

 men, som det är fråga om. 



Nötkråkan bebor Europas norra och mellersta 

 delar samt norra Asien ända till Kina, men före- 

 kommer alltid mer eller mindre periodiskt. I Sverige 

 finnes hon under vanliga år från norra Skåne till 

 Värmland och Uppland samt på Gotland. Af gam- 

 malt uppges hon häcka i Hasselskog i Värmland 

 och Kihl i Nerike. Vi hafva erhållit bon från 

 Värmland, Dalsland samt från Billingen i Vester- 

 götland. Äfven vid Valloxen och Lenna i Uppland 

 hafva vi sett henne under häckningstiden. I Norge 

 torde hennes nordgräns som häckfågel sammanfalla 

 med Trondbjemsfjorden. 1 Finland tillhör hon en- 

 ligt W. v. Wright landets sydvestra delar, där äfven 

 hasseln finnes. Mela säger, att utom en flygfärdig 

 unge, som i maj erhölls nära Åbo, saknas bevis för, 

 att fågeln häckat där i landet. Hon är i enstaka 

 exemplar funnen i Nyland. Mag. P. Hj. Olsson har 

 i bref meddelat, att hon funnits häckande i Kor- 

 po i Åboskären. I Danmark erhålles hon rätt 

 ofta, isynnerhet vintertiden, och häckar på Born- 

 holm. 



Isynnerhet vissa år är hon mycket allmän om 

 hösten och uppträder då långt utanför sitt vanliga 

 område. Detta kan möjligen bero på invandring ut- 

 ifrån, i så fall sannolikt från Sibirien. Ett sådant år var 

 1844, då nötkråkan öfversvämmade nord vestra Europa. 

 Hon erhölls från Enare och Kittilä i Finland, från 

 Qvickjock, Sorsele och Lycksele i Lappland samt 

 från Jämtland och de flesta svenska landskap, lik- 

 som från Norge och Danmark. Några år efter en 

 sådan invandring påträffas hon oftare än vanligt. 

 1885 förekom åter en invandring, som emellertid ej 

 lär varit vidare märkbar i Norge. I Sverige iakt- 

 togs hon då på många ställen allmänt och erhölls 

 så långt norrut som från Jämtland. 1887 uppträdde 

 hon åter talrikt i Norge. Talvig i Alten var den 

 nordligaste punkt, . hvarest hon iakttogs. Äfven i 

 Uppland (Kolthoff) och i Danmark iakttogs 1887 

 års invandring. 1869, då, oss veterligen, ingen all- 

 män invandring egt rum, var nötkråkan ytterst all- 

 män på Öland. 



Nötkråkan är ingen kostföraktare. Insekter, 

 kött, bär, frön, säd, ekollon och nötter finner man 

 i hennes mage, men om sommaren tyckes hon mest 

 lefva af insekter, och Collett bar t. o. m. funnit 

 den illaluktande larven af Cossus ligniperda i hen- 

 nes mage. Och hon förtär säkerligen äfven fågel- 

 ungar och sorkar. Ett och annat tyder på, att hon 

 liksom nötskrikan söker gömma något af dagens 

 öfverflöd till sämre tider. Vid Billingen iakttog den 

 ene af oss, hur nötkråkorna begåfvo sig ned till 

 hasselängarna vid bergets fot. De, som fälldes på 

 återvägen till skogen, hade vanligen svalget och 



12 



