111 



När hanen får höra henne, slår han ofta tredubbla 

 slag »kuck-kuck-ku» och störtar under ett sisande 

 läte genast till henne. Efter midsommaren eller 

 ock ett stycke in i juli slutar göken vanligen att 

 låta höra sig. 



Som bekant, rufvar vår gök i likhet med alla 

 kända medlemmar af familjen ej sina ägg själf, utan 

 öfverlämnar omsorgen härom och om ungarnas upp- 

 födande åt åtskilliga småfåglar. Ägg af vår vanliga 

 gök äro sålunda funna hos ej mindre än närmare 

 100 arter af fosterföräldrar, af hvilka dock flera, 

 t. ex. trastarna, dufvorna, nötskrikan, vårfågeln, 

 domherren, talgoxen och ännu några till, måste be- 

 tecknas som ytterst ovanliga och tillgripna endast 

 som nödhjälp. Bland de allmännaste slagen torde 

 piplärkorna, sädesärlan, gärdsmygen och sångarna 

 förtjäna att framhållas. I regel finnes endast ett, 

 men stundom två, ytterst sällan tre gökägg i samma 

 bo tillsammans med flera eller färre af fosterföräl- 

 drarnas ägg. , Finnes mer än ett gökägg i samma 

 näste, tillhöra de säkerligen alltid olika honor. , I ett 

 fall, där bevisligen de båda gökäggen ditlades samma 

 dag, är detta otvifvelaktigt. Om antalet af gökens 

 ägg vet man intet med säkerhet. Medan de flesta 

 författare ansett, att han värper ett ägg hvar 6:te — 

 8:de dag, hålla andra (Walter) före, att han lägger 

 ej mindre än två i veckan och Key anser att 

 äggen värpas hvarannan dag. Är detta senare 

 riktigt, skulle under fortplantningstiden ej mindre 

 än omkring 20 ägg läggas. Som synes af ofvan - 

 stående, har man funnit gökägg äfven i sådana 

 bon, som i likhet ined gärdsmygens, sädesärlans 

 m. fl. äro försedda med så liten öppning, att göken 

 ej kan värpa ägget i boet. I själfva verket äro ock 

 många iakttagelser gjorda att gökhonan åtminstone i 

 sådana fall värper ägget på marken och sedan med 

 hjälp af näbbet inför detsamma i det utvalda boet. 



Gökäggen växla mycket till både storlek och isynnerhet till 

 färg samt i någon mån äfven till form. Deras längd är 19 

 —24 mm., deras tjocklek 14-17,5 mm., (exempelvis 19 x 

 14 och 24 x 17), men alltid är deras vikt i förhållande till 

 storleken mycket hög, högre än hos någon småfågel, beroende 

 på skalets fasta beskaffenhet och tjocklek. Hos de ofvan an- 

 förda, urblåsta äggen utgör den 18,6 samt 29,5 cgr, hos an- 

 dra ända till 33,25 cgr. Gökägget är i sin smalare ända 

 vanligen rätt trubbigt utan egentlig spets. Skalet saknar 

 egentlig glans och har ofta några få, små, skarpa, svartak- 

 tiga fläckar. Grundfärgen är hvit, hvitgrå, gul, gulbrun, röd, 

 blå, blågrön eller grön, oftast ega äggen matta, brunaktiga 

 fläckar, vanligen spridda öfver hela ytan. De blågröna och 

 gröna äro dock ofta ofläckadc. Som af ofvanstående fram- 

 går, växla gökens ägg mer än någon annan nordisk fågels. 

 För kännaren möter likväl vanligen ej någon större svårig- 

 hel att igenkänna dem, och vikten samt dess förhållande till 

 storleken erbjuda de säkraste kännemärkena härvid. Numera 

 äro ock så många gökägg tagna ur dödade honor eller ur 



deras näbb, just när de skulle läggas till fosterföräldrarna 

 att man kunnat förvissa sig om, att de gängse kriterierna 

 på gökägg verkligen hålla streck. 



Redan på 1850-talet fäste ett par iakttagare, 

 Kunz och Baldamus* uppmärksamheten på den 

 likhet, som ofta förefinnes mellan gökens ägg och 

 fosterföräldrarnas, en likhet, som dock enligt andra 

 forskare lika ofta skall saknas. Genom välvilligt 

 tillmötesgående af Herr I. Ramberg, Göteborg, har 

 en af oss (Jägerskiöld) kunnat i detta hänseende 

 granska ej mindre än 400 honom tillhöriga gökägg 

 jämte de äggkullar, dessa legat hos. Härvid visade 

 sig, att på flera trakter en stor öfverensstämmelse 

 rådde mellan gökäggen och äggen till det på samma 

 trakt vanliga slaget af fosterföräldrar. 



Så är oftast fallet i Finland, där rödstjärten och stun- 

 dom sten- eller buskskvättan hemsökas af den objudne gästen, 

 och där gökäggen i regel äro gröna — blå. I Kittilä i norra 

 Finland är göken ofta bergfinkens gäst, och härifrån funnos 

 åtta gökägg, till färg och teckning ytterst lika bergfinkens 

 så karaktäristiska ägg. Från Mark-Brandenburg funnos en 

 mängd gökägg, alla liknande sädesärlans och lagda i hennes 

 bon. Vid Sandhamn utanför Stockholm har tullförvaltare 0. 

 Ekbohrri funnit ett par liknande gökägg under enahanda för- 

 hållanden. Vid Spandau lägger göken vanligen i trädgårds- 

 sångarens näste, och gökägg därifrån likna mycket foster- 

 föräldrarnas. I vissa trakter af Frankrike hemsökes oftast 

 kornsparfven, och här är det hans ägg, som gökens liknar 

 o. s. v. Men å andra sidan är det andra trakter, där en 

 sådan likhet ej förefinnes. Så är i England järnsparfven 

 mycket ofta gökarnas värd, men under det att nästan alla 

 finska gökägg äro grönblå, känner man från England ej ett 

 enda, och dock äro järnsparfvens ägg blåaktiga, vid Gultzow 

 i Pommern likna gökäggen mycket törnsångarens (Sylvia 

 sylvia), men återfinnas vanligen i gärdsmygens nästen. Ännu 

 ett par liknande fall att förtiga. 



Sannolikt finnas bland gökarna lokala raser af 

 relativt liten utbredning, utmärkta just genom be- 

 skaffenheten af sina ägg. I flertalet fall synas de 

 likna äggen till de på trakten oftast uppsökta foster- 

 föräldrarna, men i andra nejder, äfven där såsom i 

 Gultzow (se ofvan) gökäggen tillhörde en viss typ, lik- 

 nar, denna ej fosterföräldrarnas ägg. 



Ofta har framhållits clen nytta göken tvifvels- 

 utan bör ha af denna äggens likhet, i det foster- 

 föräldrarna ha mindre lätt att observera den in- 

 smuglade, ödesdigra gåfvan, men häremot har man 

 invändt, att många fåglar ej frukta främmande ägg, 

 ja, att några till och med rufva på i boet inlagda, 

 stenar. Härutinnan förhälla sig tvifvelsutan såväl 

 olika arter som ock olika individer af samma art 

 afvikande. Därpå tyda bland annat de resultat, 



* Beträffande gökens fortplantning hänvisas bland annat 

 lill Baldamus; das Lebcn der europäischen Kuckucke et cet. 

 Berlin 1892 och Key; Allés u. neues aus dem Haushalle des 

 Kuckucks Leipzig 1892, i hvilka arbeten utom en mängd 

 af mindre betydelse finnes mycket af intresse- 



