118 



Flertalet roffåglar ha enkel höstruggning, men de större fälla en penna då och då, ruggningen blir 

 så att säga fördelad på flera år. 



Honan är hos de flesta, om ej hos alla roffåglar, större än hanen. 



Samtliga roffåglar uppstöta bollar, innehållande ben, hår och fjädrar, som följt med födan ned i 

 magen. Liknande vana återfinnes hos törnskator och isfåglar (jämf. sid. 

 28 och 113). 



Roffåglarnas ungar födas med tät, ullig dundräkt och öppna ögon, 

 sålunda i flera hänseenden mer utvecklade än småfåglarnas, men de 

 stanna länge kvar i boet och förses af föräldrarna med föda. I motsats 

 mot tättingarnas och klätterfåglarnas ungar, hvilka matas af föräldrarna, 

 sönderstycka och gripa dessa själfva det anskaffade rofvet. De likna 

 i flera hänseenden kanske mest många större vadare och simfåglar t. ex. 

 storkar, hägrar, pelikanfåglar m. fl. De större dagroffåglarnas stora, konst- 

 lösa, af ris och pinnar uppbyggda, platta reden påminna ock mycket om 

 dessa vadares. Flertalet ugglor torde häcka i hål utan någon särskild 

 bale. Honan rufvar ensam, och aldrig torde mer än en kull kläckas årligen. 



Hufvud af liafsörn '/ 2 . Venster fot af liafsörn '/ 2 . 



Af de tre hithörande familjerna anse nyare forskare ugglorna ej ega någon närmare släktskap 

 med de andra. De likheter, som onekligen förefinnas, skola vara framkallade genom det i viss mån lik- 

 artade lefnadssättet. Dagroffåglarnas närmaste släktingar böra sannolikt sökas bland storkar och hägrar, 

 medan ugglornas torde finnas i nattskärrorna. 



Öfversikt af" familjerna. 



I. Ögonen riktade framåt. Yttertån vändbar. Nattroffåglar Strigidae. 



II. Ögonen riktade ät sidorna. Dag roffåglar. 



A. HufVudet fjäderldädt. Baktåns klo större än mellantåns Falconidae. 



B. Hufvudet naket eller dnnldädt. Baktåns klo ej större än mellantåns Vulturidae. 



1. Fam. 



Ugglor, Strigidae. 



Namn: Finska: Pöllö, Tarhapöllö. Lapska: 

 Igja-loäde. 



Denna familj, som ofta uppställes såsom 

 egen underordning', utmärkes genom sin mjuka, 

 yfviga fjäderdräkt med dess oftast skyddande 

 färger och sitt stora, runda hufvud med framåt 

 riktade, af mer eller mindre fullständiga fjä- 

 derkransar, de s. k. ansiktskretsar, omgifna, 

 ögon. Yttertån vändbar, baktån fästad något 

 öfver de andra tårna samt mindre än dessa. 

 Hos alla ugglor äro tarserna, hos de flesta 



nordiska äfven tårna, fjäderklädda (se vid- 

 stående fig.). Underbenet mer än dubbelt så 

 långt som tarsen. Hufvudet är mycket stort. 

 Näsborrarna äro dolda af täta borsthår. Öron- 

 öppningen är stor och täckes hos Hybridini 

 och Strigini framifrån af ett halfcirkelformigt 

 lock, som kan sluta tätt mot den hudfåll, som 

 baktill begränsar öronöppningen eller ock, så- 

 som framställes å omstående teckning, ^dkas 

 framåt och bildar då tdlika med fjädrarna 

 på lockets och hudfållens kanter ett slags 

 mycket stort ytteröra. Hos bland andra torn- 

 ugglan och hornugglan finnes en mjuk tvär- 



