119 



list (c), som på ena örat ofta ligger öfver, 

 på den andra under hörselgångens öppning. 

 Hos många arter är höger öronöppning större, 

 ofta är äf ven kraniet något assymmetriskt. Ögo- 

 nen ha en egendomlig form, som kanske bäst 

 synes på vidstående teckning, de äro dessutom 

 assymmetriska. Ugglorna äro alla i mer eller 

 mindre hög grad natt- eller åtminstone skym- 



Höger fot af berguf '/ 2 . 



ningsfåglar, hvilket dock ej hindrar, att de 

 äfven om dagen ega god synförmåga, ehuru 

 ljuset tvifvelsutan besvärar dem. 



De äro alla mycket rofgiriga och förtära 

 endast byte, som de själfva dödat. 



Alla ugglor hafva karaktäristiska läten, i 

 viss mån olika för de olika arterna. De gamla 



Hufvud af homuggla, 2 / a af naturlig Btorlek. öronlocket framböjdt. 



hanarna, men någon gång äfven honorna, låta, 

 isynnerhet under parningstiden om våren, höra 

 ett »poande* skrik. Alla ega de ett jamande 

 eller Ii visslande läte, och ungarna kalla på 

 föräldrarna med ett slags hvissling. 



När de komma i trångmål eller retas, 



knäppa ugglorna med näbbet. Därvid tillgår 

 så, att undernäbbets spets hastigt underifrån 

 tryckes mot och halkar af öfvernäbbets spets, 

 som något fjädrar sig. Detta ljud, liksom ock 

 vanan att vid liknande tillfällen kiypa ihop, 

 spärra ut fjädrarna och vända vingarna uppåt 

 och utåt, hvarigenom de erhålla ett mycket 

 egendomligt utseende, når högsta utveckling hos 

 ufven och bornugglan, men finnes äfven hos 

 andra t. ex. kattugglan och jordugglan. 



Könen äro i regel lika, men ungarna bära 

 ofta en något afvikande dräkt. 



De flesta ugglor häcka tidigt om våren, 

 lägga hvita, nästan klotrunda ägg, som värpas 

 med flera dagars mellanrum. I motsats till 

 flertalet andra fåglar börja de ruf ningen, in- 

 nan kullen är fulltalig, hvilket gör, att un- 

 garna kläckas på mvcket olika tider. Så ha 



Fk 



Genomskuret öga af berguf, nat. storlek. Fk frilmre .kammaren, L linsen, 



K den i bakre kammaren inskjutande kammen, Sn synnerven, 



Br benring i senbinuan. 



ex. hornugglan ofta funnit den 



vi hos t 



förstfödde ungen halfväxt, när den yngsta 

 varit nykläckt. De sistfödda ungarna om- 

 komma stundom, kanske nedtrampas de af de 

 äldre. Möjligen är det kölden, som tvingar 

 modern att börja rufningen genast. Honan 

 ruf var ensam. 



Man har iakttagit, att ugglorna vissa år, 

 när de hafva ymnig tillgång på föda, lägga 

 ett större antal ägg än under vanliga för- 

 hållanden. Under det att hökugglan i regel 

 ej lägger mer än 3 — 4, aldrig mer än 6 ägg, 

 ha under ett rikt lemmelår de flesta kullarna 

 bestått af 8 — 9 ägg och somliga till och med 

 al' ända till 13. Ett rikt ekorreår erhöll den 



