L20 



ene af oss tre kullar af berguf med 6 ägg 

 hvarclera. Det vanliga antalet är 3 — 4. Ett 

 annat år hade kattugglorna i Uppland sanno- 

 likt af liknande orsak 5 — 6 agg i kullarna i 

 stället för 3. 



Ugglorna finnas öfver kela jorden, och 

 öfver 150 arter, fördelade på omkring 20 

 släkten och 3 underfamiljer, äro kända. 



Öfversikt af underfamiljerna. 



I. Öronöppningen med klaff. Ögonkretsen full- 

 ständig. 



A. Ögonkretsen nedåt tillspetsad, nästan 

 triangulär 1. Hybridini. 



B. Ögonkretsen rundad 2. Strigini. 



II. Öronöppningen utan klaff. Ögonkretsen 



ofullständig 3. Sitrnini. 



1. Underfam. Tornugglor, Hybridini 



Innertån lika lång som mellan- 

 tån, och dennas klo är längs inkanten 

 försedd med en svagt tandad list. 

 Gaffelbenet är i motsats till förhål- 

 landet hos alla andra ugglor samman- 

 växt med bröstbenet. Underfamiljen 

 omfattar 6 arter, tillhörande 2 släk- 

 ten, af hvilka det ena, Hybris, bebor 

 nästan hela jorden. 



Höger mellantå af 

 tornuggla. 



Tornugglesläktet, Hybris, Nitsch. 



Tarsen lång, ungefär dubbelt så lång som mel- 

 lantån utan klo. Ansiktskretsen fullständig, lika 

 stor ofvan som under ögat. Vingarna nå långt 

 utom stjärten. Handpennorna sakna inskärning. 

 Släktet omfattar 5 arter, af hvilka endast en är 

 europeisk. 



Tornugglan, Hybris flammea, (L.) (Tafla 25, fig. 1). 



Syn. Strix flammea, Glaax flammea. 



Namn: Danska: Slöruyle, Verleugle. 



Ofvan askgrå, finvattrad, fjädrarna vid roten 

 gulbruna och med en hvit, af svart omgifven, fläck 

 i spetsen. Vingens fjädrar gulbruna med grå och 

 svartbruna tvärband, pennorna i infanet hvitaktiga, 

 Stjärten af vingarnas färg. Ögonkretsen gråhvit, 

 närmast ögat brun samt omgifven af en krans med 

 små, af hvitt omgifna, svartbruna fläckar eller punk- 

 ter. Under rostgul med små, svarta fläckar. Under- 

 gumpen gulhvit. Könen lika. Tarser och tår yt- 

 terst glest befjädrade. Iris svartbrun. Näbb hvitgult, 



klor bruna,. Längd 330 — 358 mm. Vingen 280 

 —300 mm. 



Ungfåglarna blekare än de gamla. 



Dunungarna äro hvita, »ansiktet» rödaktigt. 



Tornugglan, som med undantag af Nya Zee- 

 land och många af Söderhafvets öar finnes ut- 

 bredd öfver större delen af jorden, förekommer 

 hos oss endast i sydvestra Skåne, dit hon sanno- 

 likt först på senare tiden invandrat. 1834 iakt- 

 togs hon första gången i Ystads hamn (Nilsson), 

 och 20 år senare återfanns hon samt anträffades 

 under 70-talet spridd på en mängd lokaler. Ehuru 

 en sträng vinter 1887 — 1888 lär ha starkt för- 

 minskat hennes antal, skall hon sedan åter ha 

 ökats. I Östergötland är hon iakttagen i Svanhals 

 socken (Sundström). Äfven i Danmark, där hon 

 finnes spridd litet här och hvar, ser det ut, som 

 om tornugglan skulle tilltagit i antal och fått större 

 utbredning. I Th}' är hon dock ej funnen häckande. 



Tornugglan är mycket stationär. Hon uppe- 

 håller sig företrädesvis i kyrktorn, ruiner eller an- 

 dra byggnader. Här sitter hon dagen igenom in- 

 krupen i någon mörk vrå, och först när mörkningen 

 inbryter, ger hon sig ut på jakt efter råttor, näbbmöss 

 och läderlappar. Någon gång, isynnerhet vintertid, 

 förtär hon småfåglar. Hon skall stundom bo i duf- 

 slag och lär då ej på något sätt oroa dufvorna. 

 Tornugglan lägger utan spår af bale 4 — 6, någon 

 gång 8, hvita ägg, hvilka äro 37 — 42 mm. långa 

 och 29 — 32 mm. tjocka. 



2. Underfam. Nattugglor, Strigini. 



Innertån kortare än mellantån, och dennas klo 

 med slät inkant. Ansiktskretsen tydlig och ej nämn- 

 värdt större under än öfver ögat. Öronöppningen 

 mycket stor, större än ögat och försedd med klaff, 

 åtminstone någon af vingpennorna med inskuret 

 infan. 



Till denna underfamilj föras 40 arter, fördelade 

 på två släkten. 



Öfversikt af släktena. 



I. Hufvudet ulan tofsar. Vingarna räcka ej till stjärt- 

 spetsen Strix. 



II. Hufvudet med tofsar. Vingarna räcka utom stjärt- 

 spetsen Asio. 



Nattugglesläktet, Strix, L. 



Yttre öronöppningen ungefär af skallens höjd, 

 örontofsar saknas. Stjärten räcker utom vingspet- 

 sarna. De 5 — 6 första handpennorna med inskuret 



