159 



Tarserna äro korta, fjäderklädda liksom 

 stundom äfven tårna. Baktån saknas eller 

 är rudimentär (se tig. sid. 158). 



Stepphönsen äro i regel flyttfåglar. Man 

 känner 16 arter, fördelade på tre släkten 

 och beboende södra Europa, Asien ocb Afrika. 



Stepphönssläktet, Syrrhaptes, Illig. 



Tår fjäderklädda. Baktå saknas alldeles, och 

 de främre förenas efter hela sin längd genom en 

 bud med hvarandra. Stjärtens mellersta fjädrar för- 

 längda, spetsiga. Stepphönsen bebo Asien upp till 

 norra Kina och norr om Baikalsjön, i söder till 

 Sutlejdalen i norra Indien. 2 arter äro kända. 



Stepphönan, Syrrhaptes paradoxus, (Pall.) (Tafla 

 34, fig. 8 tf). 



Namn: Sandhöna. Norska och danska: Step- 

 pehöne, Kirgisish Steppehöne. Finska: HietaJcana. 

 . Ofvan brunaktigt grågul med svarta tvärstreck. 

 Vingpennorna grå, l:sta pennan med långt utdragen, 

 hårfin spets och svart utfan. De inre handpennorna med 

 gråhvita kanter, armpennornas kanter och vingtäc- 

 karna grågula, l:sta radens handtäckare med ett svart 

 band längs midten, armtäekarna med chokladbruna 

 spetsar. Stjärtens pennor grå med hvitaktiga spetsar 

 och kanter och bruna fläckar på undersidan, de två 

 mellersta med utdragna hårfina spetsar. Pannan, 

 ett band öfver ögat längs halsens sida och strupen 

 rödgula. Återstoden af hufvudet, bakhalsen och 

 bröstet grå med gul anstrykning. Ett band af 

 svarta tvärstreck öfver bröstet. En stor, svart fläck 

 på buken, som framför denna är grågul, bakom 

 densamma gråhvit liksom de undre stjärttäckarna 

 och benen. Honan har hufvudet ofvan, bakhalsen 

 och de öfre vingtäckarna svartfläckiga, strupen är 

 ljusare gul samt begränsad af ett smalt, svart band; 

 bandet öfver bröstet saknas. Hon är äfven mindre. 

 Iris mörkbrun. Näbb svartaktigt. Längd 350 — 410 

 mm. Vingen 230—257 mm. 



Ungfåglarna likna tämligen honan. 



Dunungen ofvan brunaktig med svartaktiga 

 dunspetsar. Längs midten af hjässan, längs ryggen, 

 öfver ögat, på hufvudets sida och på sidoryggen 

 gråhvita hand, vingspets och undersida gråhvita. 

 Som äldre är ungen ofvan brun med svarta band 

 och fläckar. De hvita strimmorna öfver ögat och 

 pä hufvudets sidor äro kvar, och på vingen linnes 

 en mängd hvita dunspetsar. Under gråaktig med 

 en på buken framträdande mörk fläck '(Winge 1891, 

 tallan,. 



Stepphönan bebor Asien från Petschili i öster 

 till Kirgissteppen i vester samt från Turkestan i 

 söder till norr om Baikalsjön. Men hon företager 

 då och då vandringar massvis. Under dessa ströftåg 

 har hon iakttagits i de flesta af Europas länder. 

 Isynnerhet åren 1863 och 1888 ha sådana invan- 

 dringar egt rum i stor skala, men redan 1859 vi- 

 sade sig ett fåtal i vestra Europa och ett exemplar 

 fälldes i Danmark vid Hobro ( 53 / 6 )- 



1863 visade de sig i Danmark i slutet af maj, 

 och särskildt i Jylland voro de mycket talrika samt 

 lära häckat (se Reinhardt 1863); ännu mot nyår 

 1864 voro några kvar. Äfven i södra och mellersta 

 Sverige visade sig stepphönan 1863, såsom vid Fi- 

 lipstad (i juli) samt på södra Öland ( 10 / M ) (Sunde- 

 vall) och på Gotland. Äfven i Norge visade hon 

 sig maj — augusti 1863,* såsom vid sjön Öieren 

 och vid Mandal, likaså sannolikt i trakten af Sta- 

 vanger samt säkert vid Bergen och i Söndfjord (62° 

 N. Br.). Äfven i Finland säges hon det året ha 

 visat sig i närheten af Helsingfors (Mela). 



1888 års invandring var betydligt talrikare än 

 den föregående. Till Danmark kommo stepphönsen 

 redan i början af maj (se Winge 1889) samt iakt- 

 togos öfver större delen af landet. När grödan 

 växte upp, drogo de sig dock till de mest öken- 

 liknande platserna, klitter och hedar. Flerestädes 

 häckade de, ocli ännu på vårsidan 1889 funnos en 

 del kvar. Äfven i Sverige var 1888 års invandring- 

 mycket talrikare än den af 1 863. Vi ha erhållit 

 uppgifter, stundom beledsagade af insända exemplar, 

 från Åmål, från Carlsborg (*/j), från Upsala (i 

 maj), från Oscarshamn ('Vj. från Ystad ( 12 / 5 ), från 

 Partilled ( ls /, ). Vid Lindhof i mellersta Halland 

 funnos ännu 23 /u flera flockar kvar (Jägarförb. tidskr. 

 1888). Äfven insändes ägg under uppgift, att de 

 lagts af stepphöns, de tillhörde emellertid strandpi- 

 pare. Till Lister och Jrederen i Norge kom hon om- 

 kring den 12 / 5 . Utom på dessa ställen visade hon 

 sig i Gudbrands- och Österdalarna samt i Guldalen 

 (62° 24' N. Br.) norr om Dovre. Från juli till slutet 

 af oktober voro de borta för att så åter visa sig 

 här och där i de södra kusttrakterna ända till "/, 

 1889 (Collett, se »Ornis» 1890). Äfven i Finland 

 är hon observerad ( ,0 /J i Esbo i Nyland.* 



2 Fam. Orrfaglar, Tetraonidae. 



Öfver ögat finnes en naken, bjärt röd 

 fläck, oftast täckt af vårtor eller t. o. m. 



* Sundevalls uppgift, att do skulle setts i Norge 18G1, 

 liar sin orsak i ett tryckfel i den citerade källan (Collett 

 1869). 



' Soc. pro fl a cl Hora Icnnica meclclel. 18 hft. s. 149. 



